6 VIII. Jindř. L. Barvíř: 



Podobu tenkého výbrusu dle oR znázorňuje připojený obr. 2. Mezi 

 střiženými nikoly vysvitlo tu, že oR křemene se úplně nezatmívá, jak 

 arci u křemene obyčejně bývá, a když bylo hořejším nikolem poněkud 

 točeno; bylo lze rozeznati ve preparátu podobně jako na krystalu ze 

 Stříbra svrchu popsaném část' levotočivou (ve výkresu černě označenou) 

 a část' pravotočivou (ve výkresu světlou, kdež v ní označena jest 

 vrstevnatost přetržitými čárkami); po krajích pak seznán byl sloh 

 jemně jehličkovitý až vláknitý, a rovněž jehličky a vlákna objevila se 

 býti levotočivými (černě označená) a pravotočivými (světlá). Jest tedy 

 hranol zkoumaný složen jednak ze křemene kompaktního, jednak ze 

 křemene jehličkovitého až vláknitého, v obojí pak způsobe dílem pravo- 

 točivého, dílem levotočivého. 



Kompaktní části krystalu různé točivosti dílem spolu prostě sou- 

 sedí, dílem se i písmenkovitě prorůstají. Srovnávací methodou Beckeho 

 nelze znamenati žádného rozdílu lámavosti světelné mezi nimi ani 

 pomocí jednoho nikolu. Dá-li se při skřížených nikolech nad nikol 

 analysator ještě nikol třetí, nemění se obraz a nelze rozeznati dvojí 

 hmoty křemenné od sebe, pokud třetí nikol tento jest bud rovnoběžný 

 s analysatorem nebo točí se jím na právo nebo na levo, leč světlosti 

 točením nikolu toho ubývá, až točí-li se třetí nikol na postavení rov- 

 noběžné s polarisatorem, nastane úplné zatmění celého preparátu. 



Jehličky a vlákna křemene mají zcela týž lom světelný jako 

 křemen kompaktní, i tytéž poměry elliptické polarisace. V poloze, jak 

 obr. 2. je značí, propouštějí mezi skříženými nikoly taktéž — arci 

 velmi slabé — světlo, jehož intensita při otáčení preparátem zřetelně 

 se nemění, a zatmívají se teprve, točíme-li analysatorem při jedněch 

 na právo, při druhých na levo, zároveň se příslušnými díly křemenné 

 hmoty kompaktní. Jsou tedy hmotou křemennou, krystalovanou jako 

 křemen obyčejný, jenže jehličkovitě až vláknitě vyvinutou dle tří dia- 

 gonal základního šestiúhelníku, jakož podobně vyobrazuje n. př. Des 

 Cloizeaux,*) tedy směrem tří os horizontálních, jakoby dokládajíce 

 i prodloužením svým analogickou hodnotu morfologickou těchto v sou- 

 stavě hexagonální. 



Některé jehlice a vlákna okazují zřetelnější dvojlom v poloze 

 kreslené, a zhášejí rovnoběžně ku délce své, ty mají patrně poněkud 

 odchylnou orientaci, otočeny jsouce trochu kolem délky své. 



V konvergentním polarisovaném světle mezi skříženými nikoly 

 tlustší deska dle oR řezaná dává všude stejný obyčejný zjev : tmavý 



*) Ibidem, L, pl. V. a VI. 



