Elektrické měření účinku světla na desku fotografickou. 



osvětleny těchže rozdílů potencialných, pokryty vrstvou zeleni raala- 

 chitové, ukázalo se působení světla při všech těchto deskách stejně. 

 Rigolott navrhl užíti takto upravených akkinometrû k sensitometrii 

 desek fotografických. Další důkazy platnosti chemické théorie svě- 

 telného účinku na desku fotografickou podali Luggin a Luther. 



Pokusy Lugginovy 8 ) dokazují, že světlo sesiluje vlastnost ha- 

 lových solí stříbrnatých, která záleží v dissociaci vydáváním halogenů. 

 V citlivé vrstvě vzrůstá tak koncentrace halogenu a tím vzniká po- 

 tenciál, který při vhodném uspořádání jest příčinou proudu. Loggin 

 nazývá tento proud fotoproadem. Fotoproud vzniká osvětlením a pře- 

 stane, přeruší-li se osvětlení. Dopadá-li světlo určité intensity na vrstvu 

 citlivé halové soli stříbrnaté dosti dlouho , přestane další rozklad 

 soli a přestane též fotoproud; vrstva má při tom určitý potenciál, poten- 

 ciál rovnováhy (Gleichgewichtspotencial), který lze kompensací se 

 známými elektromotorickými silami stanoviti. 



Při dlouhé exposici citlivé elektrody povstávají proudy opačně 

 namířené vzhledem k původním, tak zvané proudy solarisační, vzni- 

 kající tím, že halogen se odděluje rychleji v té části vrstvy citlivé, 

 která je k elektrodě bližší než na vnější straně vrstvy. Normální foto- 

 proudy souvisí s chemickým oddělováním se halogenu ze stříbrnaté 

 soli halové tedy s černáním citlivé vrstvy. Normální tyto proudy 

 vznikají zvláště při osvětlení modrém, kdežto proudy solarisační zase 

 spíše při osvětlení světlem žlutým. 



K těmto důležitým výsledkům Lugginovým připojil Luther 9 ) 

 důkaz, že světelný účinek na vrstvu citlivé stříbrnaté soli halové jest 

 processem zvratným a že skutečně světlem vzniká v chloridu nebo 

 bromidu, tvořícím citlivou vrstvu na desce skleněné neb na desce 

 s teninkým povlakem stříbrným, subchlorid resp. subbromid. 



Luther měřil jednak potenciál rovnováhy, tím že určoval elektrom. 

 sílu článku 



Ag | Ag Cl | H Cl I roztok chloru ve vodě avHClj Pt 



při čemž vrstva chloridu stříbrnatého byla tak dlouho osvětlena, až 

 další vylučování halogenu (další černání) přestalo, jednak určoval 

 výšku potencialného rozdílu, který by postačil ku zvrácení celého 

 pochodu, to jest k vybílení (ve tmě) vrstvy světlem zčernalé. Tohoto 



8 ) H. Luggin: „Ueber die photoelektrischen Erscheinungen und den photo- 

 graphischeu Process". Zeitschr. f. phys. Chemie 23. pag. 577. 1897. 



9 ) R. Luther: „Untersuchungen über umkehrbare photochemische Vorgänge". 

 Zeitschr. f. phys. Chemie 30. 628. 1899. 



