g XXI. Emil Yotočck: 



Přítomnost nějaké biosy (příp. rozpustné polyosy) hleděl jsem 

 dokázati tím spůsobem, že jsem syrupovitou rhodeosu, získanou ob- 

 vyklým spůsobem za užití H 2 S0 4 jakožto činidla hydrolysujícího, 

 podrobil dalšímu působení kyseliny, a to kyseliny solné, jež dle zku- 

 šeností obecně známých, dovede za okolností jinak stejných štěpiti 

 hlouběji nežli kyselina sírová. 4 g syrupovité rhodeosy zahřívány 

 s přebytkem 4°/ ní kyseliny solné na vodní lázni po 2 hodiny. Pak 

 HCl odstraněn uhličitanem olovnatým, na konec stříbrnatým, filtrát 

 ve vakuu zahuštěn a určena jeho specifická rotace na základě reduku- 

 jící sušiny (Allihri). Nalezeno při tom [a] D — -\- 30,7°. Tudíž netoliko 

 že rotace nestoupla směrem k rotaci rhodeosy krystalické (-|- 75,2°), 

 nýbrž naopak o něco ještě se zmenšila, patrně následkem počínající 

 již humifikace cukru. Jedním slovem, pokus ten ukázal, že nelze 

 předpokládati přítomnost bi- nebo polysacharidu v syrupovité rho- 



deose. 



Třetí konečně hypothesa kontrolována zkoušením matečných 

 louhu, zbývajících po vyjmutí krystalované rhodeosy ve spůsobě methyl- 

 fenylhydrazonu příp. benzylfenylhydrazonu. Hypothesa ta ukázala se 

 býti pravděpodobnou (viz o tom citovanou již předešlou zprávu moji), 

 ale isolovati z louhů těch čistý cukr, zprovázející krystalickou rho- 

 deosu, se nepodařilo. 



Otázka složení syrupovité rhodeosy se rázem pošinula ke svému 

 rozluštění, jakmile jsem přikročil ke studiu oxydačních produktů 

 syrupu toho. 



Oxydace syrup. rhodeosy bromem, lihodeonan barnatý. 



Abych rhodeosu převedl v příslušnou kyselinu monokarbonovou, 

 působil jsem v ni obvyklým spůsobem bromem za přítomnosti vody. 



1. preparace. Postupováno při prvém pokusu dle předpisu 

 udaného Fischerem a Herbornem *) pro přípravu kyseliny rhamnonové. 

 Zbylý brom odehnán odpařením, HBr odstraněn uhličitanem olovna- 

 tým, na konec Ag 2 C0 3 . Získaný syrup nejevil chuti krystalovati, ani 

 po několika měsících nic nevylučoval. Proto převeden vodný roztok 

 jeho varem s uhličitanem barnatým v sůl barnatou. Když roztok této 

 ve vakuu clo jisté koncentrace byl odpařen, vyloučily se hojné kry- 

 stalky bílé, jež odfiltrovány, promyty vodou a vysušeny za obyčejné 

 teploty natřením na talíř porovitý (I.). 



*j B. B. XXIX., 1961. 



