94 XLIII. K. Hinterlechner: 



ženi děli so okoli 040 mm dolgi in 017 mm široki. Jasno je, da mn- 

 rajo biti vse naštcte hríbine starejše kot ta naš melafir. 



Te okoliščine opravičujejo domuevanje, da je tudi makroskopično 

 (klinu podobni) del umazanoolivskozelene barvě vložen v prvi hribini. 



Pod m. je ravno omenjena hribina strogo ločena od zgoraj opi- 

 sanega děla. Njene zmesniue so: progasti živec (opazili snio le en 

 sam latvast kos, ki ni bil prekrojen v kalcit), neke vršte ruda 

 {magnetit), limonit in neka kloritska rudnina. Le zlog je ohranjen 

 kot diabazastozrnat. Z ozirom uanj imenujerao omenjeni del diabaz. 



21. Diabaz. [26]. 



Skale na levém bregu reke Berovne nasproti „ribarni Kovrimec" vzh. pobočje 

 „Pisarjovega vrhá" podloga filita (B) z liditovimi ležišči. 



Hribina iz zgoraj navedenega kraja se přibližuje po zunauji 

 obliki in po zlogu (po razvrstitvi plagioklazov) najbolj Rosíwalovemu 

 porfiritu, str. 212, štev. 3. 



Iz zgoraj na str. 16 — 20 navedenih vzrokov nam novejše prei- 

 skave ne dovoljujejo imenovati tobribino še dalje tako. Obrusi zgor- 

 njega kosa se namreč ujemajo popolnoma z diabazom štev. 19 c. Tu 

 naj le še onienimo, da je moči viděti tudi tukaj zgoraj omenjene 

 kalcito-kloritove psevdomorfoze (? olivinovdiabaz). 



22. Spesartitu slicen diorit z avgitom. [28]. 



S. vz. vz. vznožje „Studené gore", spodaj pri reki Berovni med „W" (crká 

 besedě „TFiese" v karti) in cô. 242 (sev. od Tejrovic). 



Makroskopično je razločno porfirastega zloga, ker je razločevati 

 do 5 cm 2 veliké vrasle olivínové tvorbě temnozelenkastosive barvě 

 od (skoro vijoličasto-) sivé ter jedrnate osnově. Lom je troskvast. 



Pod m. spoznamo kot zmesnine mnogoštevilne rjave amfibolové 

 iglice, v mnogo manjši meri skoro brezbarven avgit, kot „snov" ali 

 inteisticijalno těsto rjav živec, (popolnoma razkrojen) olivin, apatitove 

 iglice in magnetit. Hazvrstitev posameznih smeznin je docela nepra- 

 vilna. Mislimo si v diabazu doleritičnega zloga zamenjani ulogi živca 

 in avgita tako, da potem ne tvoři živec latvastih tvorb ampak těsto 

 med ne „razsekanimi", ampak lepo latvasto razvitimi avgiti. Skoro 

 natanko isto sliko nam pa kazeta roženec in živec v naših obrusih. 

 Latvasti amfiboloví liki, ki so popolnoma nepravilno razvrščeni, okle- 

 pajo oglate déle slabo rdečerjavo barvanega živca, da tvoři ta neke 



