8 



LUI. Emarrael Mencli 



Míchy i chordy vidíme nejprve od sebe odděleny vrstvou svalstva, 

 ale osy jejich nejsou úplně rovnoběžné, nýbrž jsou sbíhavé dolů 

 ventralně (tab. fig. 10«). Později počnou se stáčeti osy tak, že leží 

 parallelně, ještě dále na zad sbíhají se nahoře, dorsalně (tab. fig. 10/3). 

 Stáčení neděje se však stejnoměrně u obou větví najednou, nýbrž 

 nejprve počne se stáčeti osa procházející míchou a chordou individua 

 normálního, pravého. Pak teprve pootočila se osa levého trupu; tecř 

 nastává sbíhání os stále pod tupějším úhlem. Na dalších řezech po- 

 zorujeme nenáhlé ale constantní stáčení osy pravé míchy, při čemž 

 levá podržuje svoji polohu. Zároveň s tímto stáčením mění se tvar 

 průřezu míchy pravého trupu a sice tak, že se ve směru své osy 

 prodlužuje. Ještě dále caudalněji, mezi tím co pravá osa pomalu 

 a stejnoměrně se otáčela, dosti náhle stočí se i osa levá, až jsou obě 

 pod stejným úhlem skloněny k ose celého průřezu. 



Prodlužování a schylování obou mích pokračuje, až se dotknou 

 a splynou svými hořeními okraji, tak že mezi nimi povstane můstek. 

 Ten stále mohutní a zároveň se také centrální kanály rozšiřují ; každý 

 z nich utvoří ve svém horním okraji nápadně veliké divertikle, jakési 

 secundární široké kanály vyložené ependymem a blízko hřbetního 

 povrchu míchy sahající, takže mícha je zde jakousi tenkostěnnou 

 rourou, mající velmi široké podlouhlé lumen. Jmenované secundární 

 dutiny se šíří tak dlouho, až splynou a utvoří široký kanál, jehož 

 průřez má tvar rovnostranného trojúhelníka. Ted máme před sebou 

 již míchu jednu, velikou, tenkostěnnou a s neobvykle rozsáhlým ka- 

 nálem centrálním. Nazad se tento aberrantní canalis centralis sužuje, 

 a to nejprve tím způsobem, že jeho základna se zkracuje a tedy ra- 

 mena jeho sbližují. Zároveň celý průřez míchy se zmenšuje, takže 

 takto pomalu dojdeme zase normální míchy, jaká se opravdu ve spo- 

 lečné zadní partii těla nalézá. Také chordy se pomalu sobě přibližují, 

 až také obě splynou v útvar jediný. Podotýkám ještě, že větve zaží- 

 vací roury splývají mnohem dříve dohromady než chorda, i mnohem 

 dříve než větve míchy. Postup právě líčený znázornil jsem na při- 

 ložené tabulce fig. 10 a—n. (Strana individua normálního označena 

 na a křížkem.) 



Další poměry anatomické nebudeme sledovati, nýbrž obrátíme 

 svoji pozornost k organisaci levé abnormální hlavy, specielně k před- 

 nímu mozku a jeho okolí a mimo to k derivátům epidermis pokud se 

 vztahují k vytčenému thematu. V první řadě nutno míti zření na 

 topografické poměry, a tu, abychom nabyli lepší představy o poloze 

 částí nás v tomto případě zajímajících, než jak je to možno posouditi 



