O samostatném vývoji čoček bez přítomnosti očí. ] ] 



Ze výsledek svrchu popsanou methodou získaný je správný a že 

 se naň při své úvaze můžeme opírati, tomu nasvědčuje ta okolnost, 

 že rekonstrukce naše shoduje se celkem s Kupffcrovým nákresem 

 medianního řezu embryonálním mozkem u Acipensera, jak jej také 

 na př. Edingeh (Vorlesungen über den Bau der nervösen Central- 

 organe des Menschen und der Thiere, VI. Auflage, 1900, pag. 53), 

 reprodukuje, 



Pohlédneme-li na naši rekonstrukci a na příčné řezy, tu vidíme 

 caudalně za malým mozkem stluštěninu, která visí do dutiny Myel- 

 encephala a kterou můžeme snad považovati za lobus některého páru 

 nervového (N. V. ?). 



Cerebellum v našem případě je silně vyvinuto, valvula cerebelli 

 nápadná, a uvnitř malého mozku, jenž kolmo na osu oblongaty jest 

 orientován, vidíme dutinku — ventriculus cerebelli. 



Následuje střecha mesencephala, vyvinutá dosti mohutně (na 

 medianním řezu vypadne ovšem tenká). 



U předu vidíme hluboký záhyb diencephaliclcý. Na jeho distalní 

 straně nachází se slabá stluštěnina, jež na původních řezech jeví se 

 jako sídlo vláken s jedné strany na druhou napříč přestupujících 

 a těsně nad epiphysou procházejících — commissura posterior (Tab. 

 fig. — cp; na textové fig. 2. označena její poloha křížkem). Hned 

 za ní vychlipuje se epiphysa mající tvar kyjovitý, na basi slabší a na 

 konci oválně stlustlý. Epiphysa je normální, dutá; v ohlede histo- 

 logickém složena je ze tří asi vrstev jader. Na příčných řezech jeví 

 se jako útvar rourovitý, průřezu kruhového, ležící v rýze mezi mesen- 

 cephalem a telencephalem, resp. gangliemi habenulae. Zjistiti se dá 

 na šesti po sobě následujících řezech (Tab. fig. 4. III. — VIII.). Avšak 

 mezi epiphysou a telencephalem (resp. commissura habenularis) pozo- 

 rujeme nápadný útvar, který se dá zjistiti s určitostí jen na třech 

 řezech (Tab. fig. 4. IV., V., VI.), celkem téže struktury histologické 

 jako epiphysa, těsně ventralně před ní (Tab. fig. 9.). Tento útvar 

 vypadá jako roura epitheliale povahy, jednovrstevná, ne však kruho- 

 vitého průřezu jako epiphysa, nýbrž silně sploštělá, na dorsalní 

 (caudalní) straně concavní. Do této vydutiny zapadá částečně epiphysa 

 na své proximalní (ventralní) straně. Ani na sérii přímo, ani na re- 

 construovaném medianním řezu nedá se nikde dokázati nějaká sou- 

 vislost s ostatními stěnami mozku, tak že není možno říci, odkud útvar 

 zmíněný má svůj původ. Je patrno, že váček tento není nic jiného 

 než t. zv. parapinealní orgán (Studnička), vykládaný svého času 

 (Ahlborn, Owsjannikow a. j.) za derivát orgánu pinealního. Studnička 



