O samo&tatném vývoji čoček liez přítomnosti očí. 17 



smysl, že ona působí vůbec vychlipování bulbu ; tedy již i primárního 

 váčku, a tu jistě by se musilo přijati vybavení sil, jež vycházejí 

 z epidermis a procházejíce mesenchymem atd. působí na centrální 

 nervstvo, na telencephalon. Tu utvoření bulbu před vývojem anebo 

 bez vývoje Čočky je jistě lepším důvodem proti shora uvedenému 

 výkladu. Jestliže v Rablově případě neděla se přeměna primárního 

 základu oka v secundarní pravidelně když chyběla čočka, to dá se 

 vysvětliti tak, že ony vlivy, jež zamezily vůbec tvoření čočky, vyko- 

 návaly jistý vliv také na okolí, tedy na bulbus oční, kterýžto vliv, 

 třeba částečný, přece byl schopen vyvolati poruchy v přeměně jeho 

 v secundarní pohárek. Zbývá tedy faktum, že zde vytvořil se secun- 

 darní pohárek za nepřítomnosti čočky vůbec. 



Teď nastává však otázka obrácená: zda vývoj čočky je závislý 

 na přítomnosti očního bulbu, čili jak praví Spemann: „Ob also ihr 

 (t. j. tří processů, jak je vytýká, totiž přeměna primárního bulbu 

 v secudarní, vznik čočky a konečně zjasnění epidermis k vytvoření 

 corney) räumliches und zeitliches Zusammenpassen durch ein causales 

 Ineinandergreifeil gewährleistet wird, oder durch eine schon von frü- 

 heren Stadien, vielleicht vom Ei her datirende Harmonie. 11 



Na základě četných pilných pokusů, jež záležely v tom, že 

 neurulu od Raná fusca na přiměřených místech poranil horkou jehlou 

 nebo pomocí galvanokauteru a tím dostal rozmanitá stadia abnormál- 

 ního vývoje váčku očního od úplného zastavení jeho k více nebo méně 

 patrnému opoždění jeho, hleděl Spemann rozhodnouti otázku právě 

 uvedenou. 



Důležitým faktem mu bylo toto: „Eine solche (t. j. operativně 

 ve vývoji pozdržený váček oční) Meine Augenblase kann sich in einen 

 Atigenbecher umwandeln, ohne die Epidermis zu erreichen. Bleibt sie 

 in der Tiefe liegen, so tritt in der Epidermis keine Spur 

 einer Linsenbildung; erreicht sie dagegen die Epider- 

 mis, so bildet sich nachträglich eine Linse aus." Popisuje 

 celou řadu případů, kde přišel vždy k podobnému výsledku. Na zá- 

 kladě toho staví následující věty (1. c. resumé sub 2. a 3.): 



„Das Experiment beweist indirect, aber mit genügender Sicher- 

 heit, dass die Bildung der Linse vom Contact zwischen Epidermis und 

 Augenbecher abhängig ist. Es scheint, dass der Augenbecher einen be- 

 stimmten Grad der Entwicklung erreicht haben muss, um die Linsen- 

 bildung auslösen zu Mnnen. Ehe die Berührung erfolgt, ehe dieser 

 Entivickelungsgrad erreicht ist, entsteht kerne Linse; sie kann sich 

 aber noch nachträglich entivickeln, wenn jene Bedingungen erfüllt sind. 



Věstník Král. čes. spol. nauk. Třída II. 2 



