Nová pozorování o fototropismn zvířat. 5 



v rovnováze raka k tíži při plování. Bünting z toho soudí, že otolithy 

 raků mají ten význam, jako otolithy obratlovců, že ale raci nemají 

 smyslových ústrojů udávajících pocitů otáčení, jaké nám udávají polo- 

 kruhy. Buntino asi zkoušela tuze mladá zvířata, anebo otáčela příliá 

 rychle, jinak by nemohla byla přehlédnout kompensační pohyby raků 

 na otáčecím stroji. 



A. Kreidl (1873) otáčel raky v plochých miskách rychlostí 

 2 až 3 otoček za vteřinu. Raci shromáždili se na obvode, kde kráčeli 

 proti směru otáčení. Palaemon, kterému odstranil otolithy, nereagoval 

 na otáčení. Oslepení Palaemoni dokonce už nereagují; také Pagurus 

 a Crangon nereagují (poněvadž nemají otolithů). 



A. Bethe (1897) otáčel Carcina a jiné raky. V okrouhlé misce 

 běží Carduus (ve vodě) proti směru otáčení a při volném točení 

 zachovává totéž místo v prostoru. Na změnu směru otáčení reaguje 

 tím, že jde na druhou stranu a běhá zase proti otáčení. Po delší 

 chvíli přestává kompensovat a nechává se konečně podkladem unášet, 

 a začne-li se pak znova pohybovat, jde nejrůznějšími směry. Zastaví-li 

 se zvíře a zastavíme-li při tom desku, začne zvíře běžet proti dřívěj- 

 šímu otáčení. V prázdné misce nekompensuje tak rychle a zastavíme-li 

 otáčení, zastaví se také zvíře. 



Bethe opakoval pokusy Kreidlovy s Palaemonem, došel však jiných 

 výsledků než Kreidl. Myslí, že reakce Palaemona na otáčivé desce ne- 

 souvisí se statocysty, zrovna tak jako s nimi nesouvisí u Carcina. Ovšem 

 že normáluí zvíře postaví se proti směru otáčení. Ale i zvířata bez 

 otolithů tak činila, ačkoli se při tom často převrátila na znak. Ani 

 zastření očí nezabránilo úplně kompensačním pohybům. Bethe se do- 

 mnívá, že Kreidl točil příliš rychle a odtud jeho odchylné výsledky. 

 Sám se domnívá, že to není otáčení, které nutí Palaemona běžeti 

 proti směru točení, nýbrž žo je to proudění vody anebo spíše ještě 

 nestejnoměrný tlak na různé plochy těla. Podobně vykládá Bethe 

 reakci Carcina. 



Th. Beer (1899) je téhož náhledu jako Bethe. Shledává, že 

 Penaeus při rychlejším otáčení reaguje ať má otolithy, ať bez nich. 

 Bethe (1898) otáčel mravence (Lasius niger). Shledal, že 

 zvířata, která při počátku otáčení se pohybovala blízko středu desky, 

 ihned postavila se proti směru otáčení a kompensovala je tak dobře, 

 že zachovávala skoro jako magnetka původní orientaci v prostoru. 

 Při tom se zkřivilo tělo mravenců ve směru opisovaného kruhu. Na změnu 

 otáčení reagoval mravenec okamžitou změnou svého otáčení. Jestli-že 

 ale začneme točit, nachází-li se zvíře asi 10 cm od středu, nereaguje. 



