Nová pozorování o fototropismu zvířat. 7 



třeba na konec přece, aby tam byl nějaký geotropický ústroj. Geotro- 

 pická dráždivost záleží přece v tom, že zvíře může udržeti ku směru 

 tiže určitou rovnováhu. K tomu je potřeba spletitého působení svalů 

 a tudíž i spletitých innervací. Co by zvířeti pomohla geotropická 

 dráždivost každé gangíiové buňky, kdyby nervové elementy nebyly tak 

 spořádány, aby určité skupiny svalové určitým napjetím, anebo skrčením 

 působení tíže kompensovati nemohly. Musí přece být něco v nervové 

 soustavě, co ovládá součinnost svalových korrelací. Jsou-li to polo- 

 kruhové chodby, které tyto korrelace ovládají, či něco jiného, jest 

 ovšem jiná otázka. 



E. Mach (19.01), jda za svými myšlenkami o pocitech pohybu 

 u člověka myslí, že také hmyzi znají pocity pohybu, ačkoli ovšem 

 tam jsou v něčem jiném, než v polokruzích umístěné. Praví (1902, 

 str. 118): „Názor, že rovnováhu a pohyby poznáváme jen polokruho- 

 vými chodbami, je neudržitelný. Velice pravděpodobně mají i nižší 

 zvířata, kterým polokruhy scházejí, pocity pohybové . . . Pokusy, 

 které popsal Lubbock ve spise o mravencích, včelách a vosách, jsou 

 mi mnohem srozumitelnějšími, uznám-li pro ně pocity pohybu." Myslím, 

 že Mach připomíná tím uvedené pokusy Lubbock- ovy s otáčením 

 mravenců. Mach si představuje, že zvířata dovedou poznati ať aktivní 

 ať passivní změny v rychlosti pohybu, ačkoli ovšem nevíme, čím tyto 

 změny poznají. Pravděpodobně myslí však Mach přece na nějaký 

 ústroj geotropický.. 



B. Vlastní pozorování. 



Čta údaje Loebovt o otáčení hmyzu na odstředivém stroji, 

 myslil jsem nejprve, že jest to proudění vzduchu, vznikající při 

 otáčení, které nutí hmyz, jak známo rheotropický, běžeti proti směru 

 otáčení. Snaduo jsem se však přesvědčil, že tomu tak není, neboť 

 hmyzi reagovali stejně ať na volné ploše, ať pod skleněným poklopem, 

 kde proudění vzduchu bylo vyloučeno. Tím vyřízen byl názor Bethe-ův 

 o rheotropickém původu těchto reakcí aspoň pro vzduch ; že ani ve 

 vodě proud tyto zjevy nezpůsobuje, uvedu dále. Domněnka o přímé 

 dráždivosti buněk mozkových zdála se mi z důvodů nahoře uvedených 

 nemožnou. Všichni autoři (s výjimkou Bunting) shodují se v tom, že 

 členovci, aspoň někteří, běží proti směru otáčení a hledí při tom za- 

 chovati svou orientaci v prostoru. Jakou orientaci a v jakém prostoru, 

 to jsem chtěl zodpovědět. 



