g IV. Em. Rádi: 



Dřívější pozorování vedla mne k tomu optickou orientaci po. 

 važovati za podobnou geotropické. Nebylo by možná, že reakce na od- 

 středivém stroji nejsou původu geotropického, nýbrž fototropického ? 

 Zkusil jsem otázku tuto takhle řešiti. Uprostřed pokoje, který měl 

 tři okna k jihu a jedno k západu (které jsem zastřel), jsem pověsil 

 prkno asi metr široké a tak dlouhé na dlouhý provaz. Na čtyřech 

 rozích prkna byly uvázány provazy, sbíhající se asi metr nad prknem 

 v jeden, který byl připevněn na stropě. Prkno bylo těžké a mohlo 

 se s různou rychlostí (nanejvýš 1V 2 otočky za vteřinu) otáčeti. 

 Rychlost otáčení nebyla sice stálá, ale bylo to bez vlivu na reakce. 

 Dřívější pozorovatelé otáčeli všichni rychleji, ale přesvědčil jsem se, 

 že právě volné otáčení vede k určitějším výsledkům. Na prkno jsem 

 mohl klásti zvířata a pozorovati je na poměrně veliké ploše. Nechal 

 jsem je volná, anebo poklopená okrouhlými i hranatými skleněnými 

 nádobami. Obyčejně jsem prkno pokryl ještě drsným šedivým papírem. 

 Dále jsem udělal z tvrdého papíru asi půl metru vysokou a 4 dm 

 širokou trubici, jejíž vnitřní stěny jsem potáhl černým, nelesklým 

 suknem. Postavil-li jsem tuto trubici na prkno, mohl jsem shora na 

 dno její vidět, ačkoli postranní paprsky byly zachyceny. Při těchto 

 pokusech bylo nutno pravidelně ještě prkno pokryti černým papírem 

 a zvláště u některých zvířat dáti pozor, aby žádné světlo nevnikalo 

 štěrbinami mezi trubicí a prknem. Abych zkoušel reakce zvířat při 

 otáčení v jiných rovinách než ve vodorovné, točil jsem podklad zvířat 

 prostě v ruce. 



1. Pokusy se slunéčkem. Položil jsem na klidné prkno slunéčko 

 (Coccinella septempunctata), a shledal jsem, že s řídkými výjimkami 

 běželo vždycky přímo k oknu. To však dělo se pouze z počátku; 

 když jsem několikrát vzal brouka z kraje prkna a položil ho do 

 prostřed, počal později i jiným směrem běžeti než k oknu, vždycky 

 však přímo. Hledaje původ tohoto přímočarého pohybu, opakoval jsem 

 tyto pokusy mnohokrát v pokoji jen jedním oknem osvětleném 

 a shledal jsem, že i tam se totéž opakovalo, totiž, že brouk z po- 

 čátku volil směr k oknu, později však běžel nejrozmanitějším směrem, 

 pravidelně však v přímce (i na vzdálenosti asi dva metry). Moje po- 

 stava to nebyla, která mu udávala směr, poněvadž změna místa, na 

 kterém jsem stál, byla na pohyb brouka bez vlivu. Nelze mysliti, 

 že přímočarý pohyb slunéčka byl způsoben jakousi setrvačností, neboť 

 o té lze mluvit pouze tam, kde působí jedna síla; slunéčko pohybuje 

 se ale z vnitřních sil, které při každém kroku jinde a jinak působí. 

 Nohy slunéčka jsou dále velice sblíženy, tak že už malé vyšinutí 



