iL' 



,u s klejtem, anižbych však byl shledal větší ztrátu na váze než 

 líháním prostým. 



Působením kysličníku arsenového v horký roztok sirníku sodna- 

 ,,l 1(l ,1 mol. AsJ^uXa.S) vznikly tudíž následující zplodiny: 

 1. Anen ve způsobe hnědé sedliny, 



•' tíormalný monosulfarseničnan sodnatý Na 3 AsS0 3 . 12 H 2 0, 

 3. Kyselý „ ,, „ Na 2 HAsS0 3 . 8 H 2 0, 



I. Normalný disulfarseničnan „ Na 3 AsS 2 2 . 12 H 2 0, 



... Norm, pcntasulftetraarseničnan „ Na 12 As 4 S 5 O n . 48H 2 0, 

 i.. Normalný arseničnan sodnatý. . . . Na 3 As0 4 . 12 H 2 0. 

 I známe dosud, přiberu-li ještě Geutherovu sůl: Na 6 As 2 S 3 5 .24H 2 0, 

 celkem pèl nxysulfarseničnanů sodnatých. 



Xilsonfiv červený „trisulfarseničnan sodnatý" jsem do tohoto se- 

 znamu oevřadil, jelikož, jak v příští úvaze dokážu, nemůže mu příslu- 

 šeti formula autorem stanovená. 



2. 

 O chromanech uranoalkalických. 



Sdělil Jar. Formánek, dne 23. ledna 1888. 



Před několika léty počal p. Wiesner studovati chromany urano- 

 -alkalické a uveřejnil předběžnou zprávu v Listech Chemických o chro- 

 manech urano-draselnatých a chromanu uranovém. Sdělil tenkráte 

 rozbory několika chromanu urano-draselnatých, složení dosti kompli- 

 kovaného i poznamenal na konci, že jsou to nepochybně zplodiny 

 Sněno rozkladu nějaké jednodušší sloučeniny vodou; nedokončil 

 však započaté studium i uvázal jsem se v pokračování. Výsledky 

 těchto mých výzkumů zde sděluji. 



Při přípravě chromanu urano-draselnatého, dospěl jsem z po- 

 čátku k výsledkům podobným oněm, jakých nabyl p. Wiesner; později 

 však jsem seznal, že analysované látky nebyly stejnorodé, nýbrž směsi 

 ;t teprve po dalších pokusech dospěl jsem ku skutečným sloučeninám. 



Přičinujeme-li ku roztoku soli uranové roztok normalného chro- 

 manu draselnatého po kapkách, vylučuje se žlutá sedlina, která se 

 zvolna rozpouští v nadbytečné soli uranové; vzniklý roztok zůstává 



