rozpouští poněkud vyloučený sirník arsenový.*) Zvláštního ještě po- 

 všimnuti zasluhuje pozorování, že ty vyloučené sedliny ve vodní su- 

 šárně neztrácejí veškerou vodu. 



\ amoniaku se původní červená sůl rozpouští; nastane však 

 hlubší rozklad, neboť odpařením roztoku nelze více původní sůl získati. 

 1'ivsvtí-li se onen amoniakalný roztok dusičnanem stříbrnatým, a sfil- 

 truje-li se černá sedlina sirníku stříbrnatého, poskytuje filtrat, neutra- 

 lisuje-li se kyselinou dusičnou, žlutou sedlinu arseňanu stříbrnatého. 

 Sloučenina by byla podle této reakce sloučeninou arsenovou. Neboť 

 všechny sulfarseničnany a oxysulfarseničnany sodnaté poskytují za 

 reakcí právě poznamenanou hněděčervenou sedlinu arseničnanu stříbr- 

 natého. 



Také v louhu sodnatém původní červená sůl se rozpouští; za- 

 hříváním se tento roztok kalí a osazuje značné množství arsenu. 

 Sfiltrovaný roztok poskytuje krystalisací bezbarvou sůl. Rozpustí-li 

 se tato bezbarvá sůl ve vodě a smísí-li se roztok s přebytečným 

 dusičnanem stříbrnatým, vznikne černá sedlina sirníku a hnědočervená 

 sedlina arseničnanu stříbrnatého; jest tudíž oxysulfarseničnanem. Po- 

 prvé vyloučenou sůl jsem překrystaloval z vody; 1. frakce obsahovala 

 v sobě 14-83°/ S, druhá frakce 13'92°j Q S, jest to tedy normalný disulf- 

 "/■.s-, iiiňian sodnatý (Na 3 AsS 2 2 . 12H 2 0), který obsahuje v sobě 14*04 °/ 

 S. Jindy jsem obdržel bezbarvé krystaly, jež obsahovaly v sobě 

 11-40% S a 16-15°/o As, blížily se tudíž složením Geutherově soli. 

 Bezpochyby, že tu podle množství a koncentrace louhu a doby zahří- 

 vání různé oxysulfarseničnany sodnaté vznikají. Velmi důležité však 

 na každý pád jest tvoření se arsenů a oxysulfarseničnanů sodnatých 

 vůbec při rozkladu původní červené soli louhem sodnatým, jelikož 

 dokazuje, že tato sloučenina nemůže býti jednoduchým oxysulfarse- 

 ničnanem sodnatým. 



Habitus i procentové složení, nýbrž veškeré vlastnosti (až na 



jeden, na kterýžto rozdíl dále ještě zvláště poukážu) popsané v před- 



• liozím červené sloučeniny se úplně shodují s vlastnostmi grana- 



tových, deskovitých, šestibokých krystalů, jaké Nilson (Journ. f. prakt. 



'h- N. Y. XIV. 14anásl.) získal vedle jiných ještě zplodin působením 



niku arsenového ve vroucí roztok vody a které prohlásil z&trisulf- 



• '"řojnil jsem před lety (Listy Chemické VI. příl. str. 22.Ï krátkou úvahu, 

 ctcré jsem dokázal, že i v silně zředěné, ale horké kyselině solné se 

 k arsenový rozpouští a sice jest množství rozpuštěného sirníku úměrné 

 koncentraci chjorovodíka a době varu. 



