BS 



76-54 resp 77'64% nerozpustného zbytku; analysou pak shledal, že 

 ob8a huji tyto sedliny průměrně 54-12°/ As a 35-16°/ S, ostatek 

 I io-72 ,; považoval za kyslík. Složení této sedliny odpovídá anhydridu 

 kyseliny laisulfarsenicné As,S 3 2 (theoret. 53-96°/ As, 34-53°/ S 

 a Ll-51 / O). Ač jsem rozklad kyselinou několikráte opakoval, nikdy 

 jsem nezískal množství sedliny, které by se 76-54 resp. 77-64°/ blí- 

 žilo. Byla-li sedlina dokonale zbavena vody, získal jsem jí maximálně 

 67-9%, v kterémžto případě však obsahovala v sobě ještě něco žíra- 

 riny, jelikož zůstavila při zahřívání skrovný zbytek. V případech, 

 U\ jsem dospěl k číslicím (sušením ve vodní sušárně), blízkým 

 ,„ obsahovala sedlina vždy v sobě ještě vodu. 

 Na základě veškerých svých pozorování považuji formulu Nil- 

 Bonovu za nesprávnou a sice z následujících důvodů: 



1. Analysou vyšetřené procentové složení se přes příliš odchyluje 

 od thcoretického složení, vypočteného podle formuly Na 2 . 2As 2 S 3 2 . 



. 711,0. 



Průměr Nilsonových Průměr mých Theor. složení 



rozborů rozborů Na^As^C^ . 7H 2 



Na 6-45°| 6-10°/ 6-18°/ 



As 45-09» 45-88 „ 40-32 „ 



S 26-15,, 25-93,, 25-81,, 



ll.o 18-64,, 18-32,, 16-94,, 



O (zdifer.) 3 67 „ 377,, 1075,, 



Diferenci, zvláště v kyslíku, nelze pouhým znečištěním analy- 

 BO váných preparátů vysvětliti. 



2. Vaří-li se granátová sůl (podle mých předpisů i podle Nilso- 

 aova připravená), s louhem sodnatým, vylučuje se arsen a z roztoku 

 kivstalují bezbarvé oxysulfarseničnany sodnaté. Na 2 02As 2 S 3 2 . 7H 2 

 s louhem sodnatým nemůže žádného arsenu poskytnouti. 



3. .Vmoniakalný roztok červené soli dává s roztokem stříbrnatým 

 i arsenovou. Všechny bezpečně dosud popsané oxysulfarseničnany 



Bodnaté dávají poznamenaným způsobem reakci arseničnou. 



1. Pálením směsi červené soli a sody bezvodé v trubičce vznikne 

 zrcadlo arsenové, které by se objeviti nemohlo, kdyby ona sůl byla 

 prostým oxysulfarseničnanem sodnatým. 



5. Všechny dosud poznané oxysulfarseničnany alkalické (mnou 

 v první zprávě popsané, Geutherova i Cloezova sůl) jsou bezbarvé soli; 

 jediný Nilsonův oxysulfarseničnan výminečně by byl červeným. 



Jaká formula přísluší tedy vlastně oné červené soli? Analytické 

 Bledky i některé reakce (rozklad vodou a kyselinou solnou, tvoření 



