l w 



Již nyní jest dosti patrná důležitost toho, abychom moh li udati, 

 které skupiny různé dle a) možno utvořiti z |2*1\ 



Rovnice d) (na str. 142.) podcává nám přímé řešení. Abychom 

 počet jich vyšetřili, museli bychom z rovnice té další podrobné vý- 

 vody učiniti. Tohoto způsobu však neužijeme, ale odvodíme si jiný 

 nepřímý, jenž pro skutečný počet jest výhodnější. 



Způsob ten zakládá se na tom, že předpokládáme jako známé 

 skupiny obrazcové pro q ale p — 1, tedy pro ten případ, kdy obrazec 

 by měl o jeden sloupec méně. 



Budiž 



Je = ap -f~ ß 



pak suadno se přesvědčíme, že můžeme možné skupiny různé dle a) 

 odvoditi ze základní skupiny obrazcové: 



P («) 



ß (1) (12) 



o (q — cc — 1) 



tím způsobem, že přemístíme prvky nalézající se v stejných sloupcích. 

 řfetřeba snad zvláště připomínati, že p, 0, o jsou známky řádkové 

 udávající počet 2, v nich se nalézajících a čísla vedle stojící v zá- 

 vorkách počet, udávající kolik řádek této známky ve skupině se 

 nalézá. 



Ze udaným způsobem skutečně můžeme obdržeti možné skupiny 

 různé dle a), poznáme z toho, že tímto způsobem do libovolné řádky 

 můžeme, dostati 2 kolik třeba a tudíž zjednati si [tak skupinu ze 

 řádek, určitých daných známek. 



Prvky v jednotlivých řádkách nebudou ovšem v pořádku při- 

 rozeném ale jelikož nám pro různění skupin dle a) stačí pouhá 

 známka řádková, jest nám tento pořádek lhostejný. 



Tu tedy předpokládáme, že známe výsledek pro p — 1 prvních 

 sloupců, a zbývá tedy ještě rozhodnouti, které skupiny vzniknou, při- 

 dáme-li k určité takovéto skupině známé sloupec poslední. 



abychom obdrželi výsledek pokud možná obecný, předpoklá- 

 dejme, že ve skupino z prvních p — 1 sloupců utvořené vyskytují se 

 řádky všemožných různých známek. 



3udiž takováto skupina, jejíž řádky jsou v přirozeném pořádku, 



podoby : 



