rB6 



obdržené takto skupiny obrazcové q řádek p prv- 

 ko v Vrh dávají nám přípony veličin a. 



' Ke každému prvku takovéto skupiny připojíme druhý jako příponu. 



Přípony skupin předešlých tvoří opět skupiny 

 obrazcové q řádek o p prvcích a prvky jejich jsou pří- 

 ponami veličin b. 



Takto obdržené skupiny lze čísti dvojím způsobem, z nichž každý 

 podá nám jiný výsledek. 



I. Podle prvků čili podle prvních činitelců. 



Pak řádky činitelců se všemi možnými přestavami prvků v nich 

 podávají přípony veličiny a tvaru 4. 



Potom různé skupiny obrazcové dle pravidla a) dají možné sou- 

 činy součinitelů a. Skupiny obrazcové odvozeny dle pravidla b) dají 

 tytéž součiny veličin a a tudíž počet takto různých skupin odvozených 

 z některé skupiny dle a) udává číselný součinitel tohoto součinu. 



Takto ctěný tvar 10) udává qtou. mocnost výlučky 

 tvarů 4) a 2'). 



Při tom patrně přípony činitelců prvních jsou přípony součini- 

 telů b tvaru 2'). 



II. Dle činitelců druhých neboli dle přípon. 



Přestavy těchto přípon v témže sloupci dávají příponu sou- 

 činitele b tvaru 6). Skupiny různých sloupců dle a) vyjadřují různé 

 součiny těchto součinitelů a přestavy těchto sloupců dávají pak číselné 

 součinitele těchto součinů. 



Takto ctěný tvar 10) udává ptou mocnost výlučky 

 tvarů G) a 2). 



Cinitelce první jsou při tom příponami součinitelů a tvaru 2). 



Z tohoto se snadno odvodí, že nelze tvar 10) čísti současně beze 

 změny i pro součinitele a i b tvarů 4) a 6) tak, abychom přímo tyto 

 součinitele mohli psáti pro vyjádření výlučky 8). 



Příčina jest následující: 



Čteme-li výlučku 10) způsobem I, pak, abychom zčinitelovali ji 

 dle a, musíme veškery přestavy téže řádky považovati za příponu 

 vdidny a. Pak ale přípony jich (činitelců prvních), které s nimi dále 

 mění svou polohu, nemohou se již měniti v jednotlivých sloupcích, 

 mluv, jen již s celými řádky, a tudíž nelze je čísti zároveň způ- 

 Bobem II. ? ) 



tom, že skutečně ku zčinitelování výlučky 8) v podobě 10) 

 musí se čísti přípony prvé podle I. a druhé dleli., poučí nás ta okol- 

 nost, že výlučka přejde ve skutečnou mocnost q výlučky 5), jakmile 



