213 



určena; ba i při ploše hyperboloidu v obecné poloze k průmětně dá 

 se ho užíti s výhodou. 



3. Při některých plochách zvláštních, zejména těch, které v tech- 

 nické praxi mají větší důležitost, přispívá valně k zjednodušení a větší 

 přesnosti konstrukce ta okolnost, že se obrazy přímek pp neD vp d 

 jisté míry libovolně zvoliti mohou. Jako příklad uvedu plochu šik- 

 mého průchodu a plochu helikoidu kosoúhelného. 



Plocha šikmého průchodu S (obr. 2.) je určena křivkami kruhovými 

 Ä a P, z nichž prvá se nalézá v průmětně N a druhá v rovině s ní 

 stejnoměrné, dále přímkou C kolmou k oné průmětně, jak v obr. 2. 

 je naznačeno (při vyjádření ideí vyznačených používám toliko obrazu 

 2-ho, 1 ! poněvadž příslušné konstrukce jsou od 1-ho obrazu úplně ne- 

 závislé). Položme si za úlohu stanoviti rovinu tečnou C v libovolném 

 bodu c přímky P. Užijemeli konstrukce v předešlém odstavci vyložené 

 pro tento případ, shledáme, že přímka Q a = Nj- splývá s tečnou T a i a 

 ku křivce Ä a Q e že se stotožňuje s přímkou C. Přímka ^P bude 

 v tomto případě kolmá k průmětně druhé a její druhý obraz **P 2 

 bude v Ň 2 A = Q* ; zvolímeli však při tom KP 2 v křesce, ve které se 

 druhé obrazy tečen ŤU, Ť bíb křižují — jež jest zároveň na kolmici 

 sestrojené v obrazu G % k základnici X lt 2 — shledáme, že V P 2 bude 

 stejnoměrné s obrazem tečny r 6 i b . Určení roviny tečné v bodu c se 

 pak stane tím, že spojíme c 2 s KP 8 a průsečík této křesy s V P 2 spo- 

 jíme s a 2 ; to bude stopnice Ň 2 C příslušné roviny tečné. Stejně jed- 

 noduché jest ovšem též řešení úlohy opačné. 



Nevyhovuje-li zvolený obraz <*P 2 účelu úlohy, zvolíme jej jinde 

 na křese Q° aneb též zvolíme obraz přímky V P křeskou e 2 v takové 

 poloze, která je úloze přiměřená. 



Jiný neméně zajímavý příklad poskytuje plocha helikoidu koso- 

 úhelného, která budiž určena osou Ž (obr. 3.) kolmou k průmětně M 

 přímkou P v obecné poloze a rovinou tečnou A v bodu stopním a 

 přímky P. Rovina É", kolmá k průmětně, dotýká se plochy v bodu e, 

 který náleží křivce konturní a má od osy Ž nejkratší vzdálenost; rovina 

 asymptotická Ť ¥ proniká průmětnu v přímce M ¥ kolmé k P. 



Stanovme si dotyčnou plochu K& tak, aby přímka ^P byla v ne- 

 konečnu, pronikajíc ovšem přímku Q a = M T . Obdržíme takto do- 



