284 



y 



CE, 



O 



\ 



CH . OH 

 CH.OH 

 CH.OH 

 CH . OH 

 ^CH . OH 



glykosa 



Oc 



CEL,. OH 

 -CH 

 CHOH 

 CHOH 

 ^C.OH 

 CH 2 0H 



< 



levulosa 



CH 2 

 /CHOH 

 CHOH 

 CHOH 

 C.OH 



\CH 2 OH 



sorbosa. 



atd. 



Pan Sorokin (JKyp. pyCK. 06, XX. 213) taktéž promlouvá o kon- 

 stituci glykos u příležitosti svého studia anilidů glykos, i praví o ná- 

 hledech Tollensových, že jsou málo motivovány (str. 234 1. a). Jelikož 

 však sám svým anilidům přikládá formuly: 



CH 2 . OH 



CH.OH 



CH 



CH.OH 



CH.OH 



CH . N . GH< 



O 



II 



anilid dextrosy i galaktosy 



CH 2 . OH 

 /-CH 



CH.OH 



CH.OH 

 \C . N . C 6 H 5 



CH 2 . OH 

 levulos anilid 



H 



dlužno za to míti, že jest pro laktonové uspořádání molekul glykos, 

 ač jaksi oprávněněji než Tollens, s polohou (Maktonů. 



Pan Tollens opírá náhled svůj oproti theorii aldehydové glykos 

 tímto způsobem : Zwei Schwierigkeiten zeigen sich bei dieser Annahme 

 (aldehydová povaha glykos), die Existenz der Isomerien der Glykosen 

 C 6 H 12 6 zu erklären, da man nur eine Strukturformel mit der Alde- 

 hydgruppe und normal gelegter Kohlenstoffkette construiren kann, 

 und zweitens der Umstand, dass die Glykosen sich an der Luft nicht 

 oxydieren, was voraussichtlich der Fall sein würde, wenn diese Körper 

 wahre Aldehyde wären. Mimo to vytýká, že při glykosách nedosta- 

 vuje se známá aldehydická reakce fuchsinsiřičitá. 



Pan Sorokin obě ty námitky opakuje taktéž, i souhlasí s nimi. 



Největší část reakcí glykos (jejich chování se vůči alkalickým 

 roztokům solí těžkých kovů, snadná poměrně addice kyanovodíku, 

 reakce fenylhydrazinová a j.) dá se přesnadno vysvětliti, přijímáme-li 

 formuly aldehydické aneb acetonické. Sám pan Tollens musí v těch 

 případech vymysleti přesmykování molekularná alkylenoxydových forem 

 svých ve formy karbonylové i píše dextrosu v reakcích podobných za 

 addice vody 



CH t (OH) . CH(OH) . CH(OH) . CH(OH) . CH(OH) . CH< 



