287 



Jednotlivé členy výlučky obsahují b v mocnosti ptè a součinitele 

 a v mocnosti qté. Obdržíme pak příslušné součiny obojích veličin tím, 

 že z přípon jejich utvoříme skupiny obrazcové. 



A sice z přípon 1, O veličin a utvoříme rovnoběžník q řádků p 

 prvkových v pořádku přirozeném, totiž tak, že řádku nižší (o větším 

 počtu 0) klademe nad řádku vyšší známky. 



Při tom prvky každé řádky dávají příponu téhož součinitele a 

 tak, že celý obrazec dává nám součin q součinitelů a. 



Součinitele 6, jimiž třeba tento součin násobiti, obdržíme pak 

 takto : 



Ku každému prvku obrazce pro a přidáme jako příponu protivný 

 prvek (O ku 1 a 1 ku 0). Přípony ty tvoří podobný obrazec q řádků 

 p prvkových a sice každý sloupec dává nám příponu jediného b. Po- 

 važujem-li však skupinu přípon a za základní, pak nenáleží jí jen 

 takto přímo odvozená skupina pro 6, nýbrž i skupiny, jež změnou 

 místa prvků v této skupině z ní odvoditi lze. 



Sečteme-li prvky v téže řádce, majíce je za číslice, pak součet 

 ten nazvali jsme známkou řádky. Pak možno obecně takovou skupinu 

 pro přípony veličin a psáti: 



Pp 



1 ftp-i 



2 ^_ 3 (4) 



p — 1 p L 



P f*0 



kde í* ft udává nám počet řádků známky k ve skupině se nalézajících, 

 při čemž jest patrně 



í*o + f*í + ř*2 + • • • + ft> = 2 • 

 Pak skupina přípon veličin b jest: 



(5) 



p 





Pp 





v — 



-1 



Pp- 



-1 



p- 



-2 



fV 



-2 



1 





ř*i 











f*0 





