Výsledky, jež tuto jsme obdrželi, dobré jest rozděliti opět na 



dvé a sestaviti do svislých a vodorovných řádek dle následujícího: 



• I l 

 Vycházíme-li od určité skupiny známky nejvyšší t totiž y Q , tu 



snižování této známky děje se po dvou jednotkách. Skupiny, jež takto 

 postupně dostáváme, dávají shora dolů ctěny přípony veličin b a tedy 

 rozdíl známky hořejší řádky a dolejší jest počtem činitelů b T v sou- 

 činu, kterýmžto počtem pak celá obdržená skupina jest dostatečně 

 karakterisována. A tu tedy pro liché t bude poslední číselný souči- 

 nitel v každé řádce součinitelem toho součinu, kde vyskytuje se je- 

 diné b T . Před ním stojící bude součinitelem při b\, před tím opět 

 součinitel b\ atd. Pro sudé bude pak poslední, předposlední, před 

 tímto stojící součinitel atd. v každé řádce součinitelem, pořadem při 

 b\, h\, b\ atd. 



Sestavíme-li tyto součinitele tak, že od konce stejně vzdálené 

 budou státi pod sebou, pak budou ty, jež státi budou v témže sloupci, 

 součiniteli při stejných mocnostech součinitele b T : Tedy: 







+1 







o 



N 

 & 



N 







B 



CD 

 PT* 



?5, 

 <<=! 



O 



» 

 a» 



O 



c2 







+1 



—2 



2 





1 

 1 



+1 



—4 



+2 



4 







+1 



—6 



+9 



—2 



6 



; 8 







+1 



—8 



+20 



—16 



+2 







+1 



—10 



+35 



—50 



+25 



—2 



10 





+1 



—12 



+54 



—112 



+105 



—36 



+2 



1 12 



+1 



-14 



+77 



—210 



+294 



—196 



+49 



—2 



1 14 



14 



12 



10 



8 



6 



4 



2 











Počet sloupců známky 1. (Počet b T v součinu) 





