305 



zorovatel, Max. S. Schultze v ) sledoval formy pohlavně dospělé a ocenil 

 význam rodu Microstoma jakožto různopohlavního oproti ostatním 

 tenkráte známým čeledím turbellarií rhabdocoelních, jež jsou obo- 

 jetny. Týž spatřil totiž v měsících září a říjnu r. 1848 na zadní části 

 těla oranžovou skvrnu kulovitou, jež při bližším ohledání ukázala se 

 býti vajíčkem. Další jeho popis jest tak důležit, že uvádím jej do- 

 slovně: „Neben dem auf die Seite gedrängten Darm des Thieres liegl 

 ein keulenförmig gestalteter, durch 3—4 Einschnürungen in Abtei- 

 lungen getheilter Schlauch, in seinem unteren angeschwollenen Ende 

 das von Dottermasse umgebene Ei gewöhnlich mit mehreren Keim- 

 bläschen, im oberen allmählich an Grösse abnehmende Eikeimc ent- 

 haltend, welche in den erwähnten Abtheilungen des Eierstockes, die 

 durch besondere Membranen von einander geschieden sind, zu 4—8 

 zusammen liegen. Die Eikeime enthielten, namentlich die grösseren, 

 auch die von Dottermasse schon umgebenen, häutig neben dem Keim- 

 bläschen noch mehrere etwas dunkler contourirte Oeltröpfchen ähn- 

 liche runde Bläschen im Innern. Von dem unteren Ende dieses Eier- 

 stockes geht ein blasser, kurzer Eileiter nach aussen." „Jedesmal die 

 untersten Eikeime umgeben sich mit dunkelgelber Dottermasse, werden 

 von den übrigen Eikeimen durch eine besondere Eihaut abgeschnürt 

 und ohne dass eine Entwickelung des Embryo oder Furchung statt- 

 gefunden hat, wird das Ei nach aussen befördert." 



Samčí orgán v jiných individuích skládá se dle jeho dalších 

 pozorování z vaku varlatového, jenž přechází do kulovité vesikuly 

 ozbrojené vinutou neb hákovitou pyjí s otvorem na špičce. Z obsahu 

 varlat kreslí pak buňky chámové v různých stadiích vývoje; uvnitř 

 vesikuly vyznačuje dále vrstvu velikých bezjaderných buněk kol vý- 

 vodu pyje shloučených; tytéž vykládal jako „kontraktile Gebilde, 

 welche zur Ejaculation des Saamens beitragen." Ježto však dále 

 spatřil, že individua s těmito orgány ještě současně se dělila, po- 

 dotknul správně, že tu chybí podmínky ku stanovení proměny ge- 

 nerační. 



Údaje tyto staly se velmi důležitými, poněvadž po dlouhou 

 řadu let nepodařilo se četným již badatelům v oboru turbellarií znovu 

 je potvrditi a s novými vymoženostmi srovnati. Teprve roku 1878 — 

 tedy téměř po třiceti letech — podal Duplessis ") další příspěvky, 



1 ) M. Schnitze : Ueber die Mikrostomeen, eine Familie der Turbellarieu. Archiv 

 für Naturgeschichte. 1849. 



2 ) Duplessis: Notice anatomique sur les Plathelmiuthes. Bull. Soc. Vaud. — 

 Lausanne 1878. 



Tř.: ilathematicko-přírodověilecká. -0 



