312 



Prvotný základ samičílio orgánu představuje nám kulovitý shluk 

 parenchymového původu, zpočátku velmi nepatrný a bělistvě jako 

 tečka se odrážející při světle napadajícím. Buněčný shluk počne se 

 diferencovati a střední buňka zveličuje se a zrnatí, stávajíc se va- 

 ječnou-, kolem pak řadí se buňky výživné s plasmou úplně homogenní 

 a kulovitými neb elliptickými jádry opatřené (obr. 8.). 



Na význam jich poukázal zejména Ed. van Beneden při Macro- 

 stoma vi ride. 1 ) Dle individualné plodnosti objevuje se buď jediný 

 shluk neb řada tří až čtyř nad sebou, postupně ovšem dozrávajících 

 (obr. 3., 12.). 



Jádro buňky vaječné, kdy již v plasmě její vyskytují se zrnéčka 

 žloutková, jest veliké se znatelným jadérkem, kteréž jest uloženo 

 výstředně ve dvůrku protoplasmy zhuštěné. Co se týče pak buněk 

 výživných, jež obrubují tuto střední buňku, obyčejně jsem jich napo- 

 čítal sedm až osm. Tento počet zůstává i dlouho potom stálým. 

 V tomto prvém stadiu (obr. 8.) lze znamenati již stluštěninu epibla- 

 stickou na spodním kraji, jenž v dalším stupni (obr. 9.) objeví se 

 jako vířivá vchlípenina obclaná shlukem hruškovitých, jemnozrných 

 žlázek bezjaderných. Tento orgán naznačen jest od Schidtze-ho jako 

 „blasser Eileiter" — jest jisto však, že v prvotné své funkci před- 

 stavuje jen pochvu pohlavní pro pyji, ana funkce jako vejcovodu jest 

 ji/ druhotnou. Tato pochva vyložena jest kubickým epithelem; po- 

 něvadž však ony bezjaderné žlázy málo barviva propouštějí, hledí je 

 Rywosch srovnati s typem tak zvaných vako vitých svalů („ Schlau ch- 

 muskeln), kterýž kdysi Graff stanovil a jež by měly hlavní účasť na 

 roztažení chodby této, kdyby působila jako vejcovod při kladení 

 vajíček. 



Mezitím buňka vaječná dozrává a nabývá při rozmnožení hmoty 



žloutkové elliptického tvaru; jádro prodělávajíc změny posunuje se 



ze středu do spodní části a stává se neznatelným. Protož další jeho 



osudy a zejména tvorbu neb vystupování směrných tělísek a změny 



po oplození vylíčiti, ponechávám si pro další práci v oboru tomto. 



Než i na buňkách výživných lze znamenati různých změn. 



Týkají se jednak tvaru jader, jež obdány jsou zhuštěnou proto- 



smou, kteráž i na praeparátech pikrokarmínem barvených ostře 



tupuje (obr. 11.) a rozpadávají se na drobnější úlomky neb dělí 



3 ve dvé, neb opět se protahují, jakž nám obr. 10. udává. Jednak 



van Beneden: Etude zoologique et an atomique du genre Macrostomum. 

 Bull, de l'académie royale de Belgique. — Bruxelles 1870. 



