:V22 



lithem ca otvorem ústním. Možná že to byly individuální záhyby zví- 

 řete což při pohyblivosti jeho v této části tělní nesnadno jest rozeznati. 



Jako význačný orgán smyslový zastoupen jest tu však otolith. 

 Jest to váček kruhovitý s čirou tekutinou, v níž ponořeno jest čo- 

 čkovité těleso světlo ostře lámající, na němž dalo se jakési zvrstvení 

 pozorovati. Leydig uvádí, že otolith zmizel po užití kyseliny octové, 

 což by na nerostnou jeho podstatu poukazovalo. Při rozmacerování 

 těla obdán byl váček vždy věncem buněk gangliových s význačnými 

 jádry z hrubě zrnitého chromatinu (obr. 6. j). Tím vůbec dokázáno, 

 že váček tento přímo sprostředkuje nárazy zevnější mozkové uzlině 

 a stává se tudíž jakýmsi orientačním ústrojem. 



Další známkou, o níž se všichni uvedení autoři zmiňují, jest 

 dále otvor ústní trojhranně laločnatý, při čemž lalok vrcholový jest 

 vždy ku spodu obrácen, což kreslí již Leydig, Schmarda i Schmidt. 

 Může tudíž právem považován býti za význak rodový. 



Pharynx představuje jednoduchou vchlípeninu integumentální, 

 uvnitř silně vířivou (obr. 1. 11); z počátku probíhá šikmo, načež se 

 ohýbá a přechází do vlastní zažívací roury. Jako další známku 

 uvádím, že ústroj tento postrádá žláz pharyngealných, jež známe již 

 v hojnosti v čeledi Macrostomidae. Jednoduchá stavba tohoto pha- 

 ryngu poukazuje proto na vztahy k nejnižším zástupcům rhabdocoel 

 (Mecynostoma), jednak i k Acoelům, kde již Convoluta má podobnou 

 vchlípeninu pharyngealnou. 



Zažívací roura vlastní táhne se celým tělem ano sahá i do části 

 čelní (obr. 1., 2.), tedy podobně jako tomu jest u Microstoma. Leydig 

 kreslí a líčí zažívací vak v každém zooidu jako uzavřený, což ovšem 

 Graffovi neuvěřitelným se zdálo. Než Zacharias údaje tyto takto po- 

 tvrzuje: „An den jüngeren Sprossen der Catenula kann man indessen 

 mit völliger Bestimmtheit wahrnehmen, dass sich Mundöffhung und 

 Schlund durch einen Einstülpungsprocess bilden und dass nachdem 

 ein schief gegen die Körperachse gerichteter Blindsack entstanden 

 ist; der untere, resp. hintere Theil desselben sich verlängert und auj 

 diese Weise sich zu einem Darmkanal ausbildet. Diese Differenzirung 

 erfolgt nur allmählich und hält gleichen Schritt mit dem Wachsthun 

 des ganzen Sprosses." Dle tohoto popisu museli bychom tudíž před- 

 pokládati znovutvoření zažívací roury v každém zooidu — než jedn 

 okolnost jest tomu na újmu. Kdyby zažívací vak měl býti jen prostor 

 vchlípeninou, tut by epithel jeho musel býti vířivým, jak tomu v skutki 

 j>'St tak u rodu Btenostoma — u Catenuly však není vířivým; bunkj 

 tyto (obr. 5.) jsou právě velmi veliké, elliptické, jemnozrné s ostře 



