.'577 



32. 

 Nový alkaloid imperialiii. 



Přednášel Pharm. Dr. K. Fragner, dne 12. října 1888. 



Mezi četnými rostlinami, kterých zvláště dříve v medicíně po- 

 užíváno bylo, jest řebčík královský (Caronaria imperialis, Frittilaria 

 imperialis) v mnohém zajímavý. 



V rostlinopisech starších (J. Th. Tabernaemontanus, Gruber's 

 Encyclopédie etc.) udává se, že veškeré častě této rostliny, zvláště 

 ale cibule, velmi jedovaté jsou, (viz též J. Bauhin, Khodius a Orfila 

 Wepfer) i že účinek jich podobný jest účinku rostliny scilla maritima. 



Účinná látka není posud chemicky zjištěna, pouze škrob (v ci- 

 bulích ve velkém množství obsažený) byl částečně studován a nalézá 

 se dotyčné pojednání v časopise Lotos v V. ročníku 1855. 



Basset dokonce navrhoval pařížské akademii (Comptes rendus 

 svazek 37. str. 299 r. 1853) škrob cibule jakožto náhradu za škrob 

 bramborový, i dokázal, že jest látka tato úplně neškodná. 



Velmi odporná hořká chuť cibulí, dokázaná jedovatost její a dále 

 i ta okolnost, že cibule rostlin řádů lilij ovitých skutečně alkaloidy 

 obsahují, přiměly mne k tomu, že jsem právě v tomto směru své 

 studium látek v cibuli obsažených započal. 



Asi 2350 cibulí z Haarlemu v Holandsku zaslaných bylo po- 

 vlovně roztlučeno a zpracováno. 



Z počátku postupováno takto: Cibule se vyluhovaly 60% hor- 

 kým lihem, tekutina se odcedila, a zbytek se opětně vyluhovával, ci- 

 bule se vylisovaly, veškeré roztoky profiltrovaly a do houšťky syrupu 

 odpařovaly. 



Syrup se extrahoval silným lihem, při čemž se množství látek 

 (bílkoviny atd.) vyloučilo, filtrát se zbavil lihu, vodou zředil a uhli- 

 čitanem sodnatým neutralisoval. I vyloučila se z roztoku voluminósní 

 ssedlina zažloutlá, klkatá, která se snadně ve chloroformu rozpouštěla. 



Aby látky ssedlinu zabarvující odstraněny býti mohly, zkoušelo 

 se odbarvování spodiem, avšak práce ta velmi byla znesnadněna ztrá- 

 tou na alkaloidu, jenž ve značném množství spodiem zadržován byl. 



Vytřepával se tudíž celý chloroformový roztok slabým roztokem 

 kyseliny vinné, alkaloid byl pak v roztoku uhličitanem sodnatým 

 srážen, v chloroformu rozpuštěn a konečně ze silného lihu překry- 

 stalován, až se v krystalech úplně bezbarvých jevil. 



