397 



asi také příčinou řečeného domyslu. V záhlaví (nahoře) má mařena 

 ještě dva páry teninkých kůstek krycích (sor, supraorbitalia, Bruch). 

 Víčko žaberní složeno i tu po každé straně ze čtyř kostí: nej- 

 větší operculum (op) zavěšeno na kloubu hyoidea (obr. 4. ho), před 

 ním leží praeoperculum (po), za tímto a pod hlavní kostí víčka inter- 

 operculum (io) a suboperculum (so). Operculum a praeoperculum opa- 

 třeno četnými chodbami sliznými (sk) a rýhy, z bodu ossifikačního 

 vycházející, zvlášt zřetelně na hlavní kosti víčka lze pozorovati. 



5. Kostra visceralní. Ku prostřední, základní části kostry útrobní 

 (copula, obr. 9. co) připojena v předu rozšířená a na nejširším místě 

 také nejtlustší chrupavka (glossohyal, gs ; cartilago lingualis, Bruch ; 

 basihyale, os entoglossum), jež vězí v jazyce a nahoře teninkou, ozu- 

 benou kůstkou krycí (z, supralínguale, Bruch) jest pokryta. Kůstka 

 povlečena sliznicí, z jejížto papill se právě zuby vyvíjejí. Počet jich 

 nebývá stálý; úpravu mají podobnou, jako na př. zuby na vomeru 

 obojživelníkův a u jiných nižších obratlovců vůbec; širší podstavec, 

 basis (ba, obr. 10.; něm. Sockel) nese vlastní zub, jehož pulpu zře- 

 telně viděti, s korunkou nahoře velmi štíhlou, ale na konci poněkud 

 rozšířenou. Někdy na jediném podstavci vyvinou se zoubky dva, 

 jakož také na obrazci 10. v právo nakresleno; jinde vyvinut zub 

 jediný, ale druhý se v podobě nepatrné špičky na basi již ukazovati 

 počíná. Kdož ví, nevyměňuj í-li a neobnovují-li se zuby tím způsobem, 

 že na basi chřadnoucího zubu vyroste nový (dutina podstavce jest 

 oběma společná!), po jehož vyvinutí starý zub vypadne? 



Na 1. oblouku kostry útrobní, oblouku jazylkovém (hyoideum) 

 upevněno po každé straně 9 kostěných paprsků pro sliznici žaberní 

 (radii branchiostegi), z nichž první jest nejširší a nejdokonaleji zkost- 

 natělý. Na 2.-5. oblouku (na 1.— 4. oblouku žaberním), jež ovšem 

 i tu složeny ze dvou větví (rámus superior, r. inferior), upevněny 

 vezpod (a v zadu) dlouhé lístky žaberní, nahoře (v předu) pak jsou 

 oblouky žaberní (obr. 11. oz) ozbrojeny chrupavčitými lístečky dvojí 

 velikosti: do předu namířeny lístečky větší (l, na 1. oblouku žaberním 

 nejdelší, na 4. nejkratší), proti nim pak na předchozím oblouku stojí 

 lístečky drobné (V). Lístečky delší (obr. 11. b) jsou na straně vnitřní, 

 (ku copule obrácené) obrveny; obojí lístečky sestaveny a namířeny 

 tak proti sobě, že činí výborný procezovací apparat (něm. Kiemen- 

 reuse), jímž se hrubší části potravy dolů k choulostivým žábrám ne- 

 dostanou. Oblouk 6. páru („kosti požerákové") jest u marén trojhranuy 

 a na vnitřní straně také ozbrojen střídavě delšími a kratšími lístečky 

 na obvodu obrvenými. 



