412 



třetím stupni souvisí s individualným rozvojem; také šířka větví 

 bývá měnlivá. 



"V nepárovité části nad pharyngem celkem lze napočísti 9 

 až 11 větví více méně v nesouměrném pořádku; páro vité čítají as 11 

 až 15 laloků hranic ne tak zcela určitých. 



Co se týče histologické stavby připomínám, že střevní epithel 

 skládá se z vysokých buněk nahých, jež mnohdy vyplňují dutinu 

 vnitřní, jindy v sebe zasahují, jak toho právě vyžaduje pochod zaží- 

 vání. Jádra buněk uložena jsou obyčejně na basi. Přesného ohrani- 

 čení neznamenám, tak že protoplasma se volně roztéká a jeví tudíž 

 amoebovité pohyby, jakž to četní autoři u různých zástupců říše 

 živočišné pozorovali. Zvláště poukazuji na obr. 8., pocházející z indi- 

 vidua usmrceného v okamžiku nassání, kde jest zachycen podélný 

 řez buněk oblévajících částečky potravy (pč), kteráž tu i tam tvoří 

 již obsah vnitřní. Velmi často shledati lze v protoplasme těchto buněk 

 kulovitá olejna tělíska ve větším, menším počtu, v pikrokarmínu se 

 nebarvících (obr. 13. I., IL). Oproti mesenchymu nejsou buňky epi- 

 thelové ostře omezeny a zejména ne vrstvou svalovou. 



Náplň větví zažívacích děje se současně, jak do párovitých, tak 

 nepárovitých větví, což zvláště na druhu našem velmi dobře možno 

 pozorovati; že pak i částečky rmutu ústrojného, v němž nechybí 

 drobných organismů, jako různých forem amoeb, nálevníků, řas a pod. 

 bývají potravou, dosvědčuje obsah větví střevních. Mám i doklady, 

 že individua nassatá krví a tudíž snadno rozeznatelná dva až tři 

 týdny tráví z této zásoby, než počnou naplňovati zažívací rouru 

 rmutem, kde pak místo červené barvitosti poznenáhlu miznoucí na- 

 stupují bělistvé, ve světle odraženém pak tmavé obrysy větví střevních. 



Exkreční ústrojí. První příspěvek k ústrojí exkrečnímu u této 

 formy podal p. prof. dr. Vejdovský v práci již uvedené. Musím při- 

 pomenouti, že druh tento jest velmi příznivým k sledování větví ex- 

 krečních i vyústných otvorů. Po obou stranách zažívací roury táhne 

 se hlavní kanál exkreční skrovné světlosti oproti poměrům, jakéž 

 vyskytují se u turbellarií rhabdocoelních, v značných oklikách až na 

 zadní špičku těla, kdež, jakož i nad očima lze znamenati příčné spojné 

 větévky. Soustava tato jeví se tudíž v celkovém obrysu svém uza- 

 vřenou. Na přední části postupuje větvení jemnější jednak k obrubě 

 "lni, jednak v druhotných kanálcích, často anastomosujících, nazpět 

 o zadní části těla. V okolí pharyngeal ném lze dále znamenati vět- 

 vení v párovité kanálky, jež rovnoběžně probíhají pharyngem a roz- 



