413 



větvují se ještě jemněji mezi sítivem mesenchymovým, což vsak ne- 

 možno jest v nárysu našem naznačiti. 



Co se týče výústných otvorů, musím potvrditi, že nalézá se jich 

 zde větší množství a patří kanálkům, jež od hlavního kanálu na 

 spůsob segmentálních kliček se odvětvují. Jestliže Jijima poukázal 

 u druhu Dendrocoelum lacteum na nesouměrnou polohu větviček těchto 

 mohu u našeho stanoviti více méně souměrnost, tak že zdání segmen- 

 tace nelze upříti, jakož ostatně Lang u druhu Gunda segmentata 

 bezpečně zjistil. 



Za hlavní otvory lze považovati ony v krajině nadoční (obr. 9. 1.) ; 

 neboť nejen že větve tu jeví poměrně největší světlost, ale i naduřují 

 před ústím v podlouhlý váček, což pan prof. Vejdovský i u druhu 

 Anocoelis coeca popisuje. Mezi pharyngem a mozkovou uzlinou lze 

 shledati při bedlivém pozorování opět dvoje párovité kličky světlosti 

 stejné s hlavním kanálem s otvůrky však nepatrnými (II, III.). 

 Jijima kreslí v tomto oddílu po levé straně pouze jedinou větévku 

 s otvorem ; ostatní snad mu ušly ; ač právě tato shoda v poloze s naším 

 druhem (pro kličku III. platící) vede mne k názoru, že tomu bude 

 as u ostatních forem taktéž. 



Na přechodu střevní části k pharyngu jest opět pár větévek 

 výústných dosti mohutných (IV.); v prostřed pochvy pharyngeálné 

 pár drobnějších (V.), na konci tétéž však silně vinutých a váčkem 

 opatřených (VI.). 



Rovněž v okolí pohlavních orgánů a v prostřed zadní části dají 

 se zjistiti podvojné dlouhé větévky světlosti stejné jako hlavní kanál 

 (VIL, VIII.) — kteréž jsou ostatně analogické s kličkami, jež Jijima 

 již v zadní části Dendrocoela kreslí. 



Celkem lze tedy u našeho druhu po řadě 8 výústných otvorů 

 pozorovati, ač musím připomenouti, že na první ráz obtížno jest je 

 nalézti a hlavně o ústí na venek se přesvědčiti. Taktéž i poloha 

 a rozvinutí a přítomnost váčků stažitelných více méně protáhlých 

 poněkud individuálně se mění. Zvláště byl mi nápadným zjev, že 

 přečasto v končině naší kličky VIL sbíhaly se dvě větévky v silnější 

 kanálek, jenž výše opatřen byl jedním až dvěma stažitelnými váčky 

 s dvěma otvůrky vedle sebe položenými. Jednou shledal jsem tot 

 rozmnožené vyústění na pravé, podruhé na levé straně, tak že opět 

 různost individualná tu převládá — než v jiné končině těla nepo- 

 dařilo se mi podobné analogie nalézti, vyjma právě zmíněnou. Ne- 

 potřebuji dále podotýkati, že rozloha tohoto ústrojí, jakož i otvůrků 

 nalézá se hlavně na hřbetní straně — což oproti poměrům u turbel- 



