424 



na mezích polních blíže Jarošovky vyorávané nejspíše některé vrstvě 

 tohoto břidličnatého pásma připočísti dlužno. Vápenec sám jest barvy 

 tmavé, černohnědé neb i modrohnědé a okazuje při lomu značné 

 množství oolitů s povrchem na pohled hladkým (vyobr. 1.). 



Jednotlivá zrnka jsou elipsoidická neb čočkovitá, výjimkou ku- 

 lovitá a měří v delší ose až 5 mm, ve výšce pak obyčejně ne více 

 než 2'5 mm. Na průřezu dávají zříti velice jemnou, soustřednou 

 vršte vnatosf (vyobr. 2.). 



Jednotlivé vrstvy naznačeny různým zbarvením aneb i určitými, 

 dosti tenkými, soustřednými čarami. 



Na obvodu bývá, a to zvláště u zrnek větších a do jemnosti 

 zvrstvených, vrstvička až 0*3 mm silná, z jemně rýhovaných vrstev 

 složená, která v drobnohlede při osvětlení prostupujícím pro větší 

 hustotu svou, tmavší, při osvětlení shora běložlutou býti se jeví. 



Kadiálná struktura není naznačena, jen u některých zrnek zříti 

 hustou síť čar nepravidelných puklinám velice podobných, které se 

 od středu zrnka ku povrchu jeho rozbíhají a setkávajíce se s vrstvami 

 soustřednými, celé zrnko jaksi na Čtverečky dělí. Zdá se, že pukliny 

 ty souvisí s krystalickou povahou jednotlivých vrstev. 



Soustředné zvrstvení není u všech zrnek stejně vytvořeno ; u ně- 

 kterých jest jen část povrchní zvrstvena, u jiných sestává celé zrnko 

 z velice jemnozrného vápence. 



Střed zrnek bývá někdy stejně zvrstven až na malou část z jem- 

 ného vápence, jindy však vyplněn předmětem cizím, který nyní kry- 

 stalickým, čirým a tmavými body zbarveným vápencem nahrazen jest. 



V případě tomto zachovány tudíž ještě stopy po původní pří- 

 čině, která zrnku oolitickému vznik dala. 



Část čirého krystalického vápence ve středu bývá v rozličných 

 zrnkách rozličně veliká. Někde jsou jen nepatrné stopy, jedinký na 

 0-2—0-4 mm v průměru měřící krystal, jinde zaujímá cizá hmota 

 v zrnku více než polovinu tvoříc souvislou částku až na 1—1*4 mm 

 širokou. 



Často u zcela malých nepatrných zrnek vyznačen krystalický 

 vápenec ve středu dosti mocně. Jen málo zrnek bývá celých a krásně 

 vytvořených; velká většina je rozlámána, puklinami roztrhána aneb 

 jen v úlomcích. 



Matečná hmota jeví se na výbrusu jako krystalický vápenec, 

 v němž hojný počet úlomků oolitových a pak i dosti hojné a místy 

 vetší shluky tvořící částečky uhelné jsou roztroušeny. 



