425 



Vápenec sám jest místy roztrhán až rozdrcen a jaksi v jemný 

 détritus vápenný proměněn. 



Vysvětliti původ uhelných částek, přítomnost hořčíku chemi- 

 ckým rozborem dokázanou jakož i příčinu násilného rozdrceni jak 

 oolitických zrnek tak i vápence krystalického, zdá se býti nemožným. 



I při nejbedlivějším pozorování nelze v soustředných oolitecn 

 organický ústroj spatřovati, ač zase přítomnost uhelných částek by 

 na přeměnu rostlinných zbytků poukazovala. 



3. Adinolická hornina z Dubové Hory. 



Pan prof. Pošepný rozpoznal v okolí příbramském na čtyřech 

 místech adinolové horniny, o nichž v rozpravě dříve uvedené blíže 

 pojednává. Na vrcholi Dubové Hory u tainějšího velkého lomu vy- 

 chází podobná hornina obsahující často hojná zrnka, jež se staví co 

 do geologického stáří k nejspodnějším žíteckým (kambrickým) sle- 

 pencům. 1 ) 



Hornina ta je zelenavá, tmavošedá neb tmavě načervenalá smí- 

 senina as 8 / 3 živce a x / 3 křemence. Jednotlivá oolitová zrnka mají 

 podobu čočkovitou (viz tab. I. vyobrz. 3. — 5.) často nepravidelně pro- 

 táhlou, neb i trojhrannou, s povrchem hladkým, na některých dobře 

 zachovaných kusech jemně dírkovaným. Rozměry zrnek oolitických 

 jsou rozličné, obyčejně bývají zrnka as b—Qmm dlouhá a 3— 3"5wwn 

 tlustá ; větší měří 22 mm v delší a 15 mm v kratší ose. Největší mne 

 známé zrno (vyobr. 5.) jest podoby nepravidelně trojhranné, na po- 

 vrchu hladké a měří v dalším průměru 27 mm, v kratším 15 mm. 



Při drobnohledném pozorování výbrusu seznáváme, že celá hor- 

 nina protkána jest různě zbarvenými částkami, jež podivným svým 

 zjevem na organická tělesa upomínají. 



Podáme předem popis jednotlivých částiček těch, pokud od sebe 

 odlišiti se dají, a pokusíme se pak je vysvětliti. 



Oolitická zrnka (vyobr. 6.) mají obsah průhledný, obyčejně na 

 bělomodro neb žlutavo zbarvený a obsahují neproniknutelně hustou 

 pleteninu velice jemných, jak se zdá, krátkých jakýchsi vlákenek, 

 která ostrým osvětlením svých hran jasně vystupují. 



Zvrstvení zrnek nelze stopovati ; ono se zdá býti omezeno pouze 

 na povrchní část, která někdy ve svrchní obalnou vrstvu bývá vy- 

 tvořena. Tato vrstva, která v některých oolitecn vyplněna silnějšími 



x ) Viz Pošepný 1. c. str. 185. 



