454 



se lio za přísadu na dlaždice potřebuje. Ohnivzdorné cihly se z něho 

 nevyrábějí; lupky a jíly jsou dle Bischofa 1 ) celkem tím méně ohni- 

 vzdorné, čím mladší jest útvar, jemuž náležejí. Vřešťanský jíl patří 

 dále k jílům vrstevnatým, jak se též říká, „dlouhým" a nikoliv „krát- 

 kým". Když dobře uschne, dá se podél vrstev roztloukati, a jen tehdy 

 jest tu hledání otisků vděčné. V nalezišti samém nelze mnoho získati, 

 protože materiál, sotva že se vykopal, ještě mokrý do továren se po- 

 sílá. Značný počet otisků rostlinných, mnohdy krásných dosáhl jsem 

 hlavně tím, že jsem roztloukal nejvíc kámen na Moravu v sušárně 

 samé, než se odtud dal do mlýna, ovšem v atmosféře parné a nepo- 

 hodlné. Tím způsobem vyklepal jsem z vysušených jílů za dvě léta 

 množství exemplárů. Jsou to hlavně rozmanité listy. Ale i semena, 

 plody a plodenství nezřídka se vyskytly a kromě toho nezřetelné 

 zukelnatělé stonky. Též jednou květenství jsem nalezl. I plísně na 

 listech, jak je Ettingshausen ve floře Bílinské kreslí, dost často jsou 

 zachovány. 



Podařilo se mi ve Vřešfanském jílu nalézti a určiti 109 druhů 

 rostlinných a přehled jejich níže podávám. 



Velmi četné úlomky listů a j. částí, jakož i listy celé, nedosti 

 jasné, zůstaly nepovšimnuty. Pravit Schenk 2 ) o určování listů jevno- 

 snubných, že úlomky jsou obyčejně pro vědu nepotřebné a že i celé 

 listy z mnohých příčin nevedou k cíli (nezachovaná nervatura, měnivá 

 tvářnost listů jednoho a téhož druhu, nestálost tvaru a nervatury 

 v témže rodu, jednotlivé lístky speřených listů atcl). Především tedy 

 třeba květů a plodů. Tak se dle Schenka stalo, že v křídovém útvaru 

 uvádějí se skoro všechny rody třetihorní a ba i velká čásť nyní žijících. 



Jinak jest tomu u kryptogamů, ač i tu nervatura dnes nedo- 

 stačuje. Nové výzkumy Sturovy a badatelů francouzských o sporangiích 

 fossilních způsobily a ještě způsobí celý obrat dosavadní systematiky 

 palaeozoických kryptogamů, zejména soustavy kapradin. 



Přes to jest přece řada třetihorních listů Vřešťanských, jež dobře 

 určiti a i k tvarům nynějším přidružiti se dají, jako jsou zejména 

 jehličnaté, fíky, skořice, buky, duby, javory a m. j. a pak význačné 

 tvary, jež se pouze v tertieru nalezly. 



V třetihorních vrstvách setkáváme se ovšem nejvíce s druhy 

 dvouděložnými a tu velice překvapuje, byť to věcí obecně známou 

 tylo, nedostatek kryptogamů zejména sběratele, jenž v podobných 



jivšak kamenouhelných tisíce tajnosnubných rostlin vyklepal. 



C. Bischof. Die feuerfesten Thone 1876. 

 'tenk. Phytopalaeontologie, p. 397. 



