10 II. F. Vejdovský: 



jen polárné části jeho vyvinnty, jako zjistil Boveri ve spermatocy- 

 tech raka. 



Centrálně vřeténko Surirelly poskytuje některé zvláštnosti, jež 

 dosud nikde jinde pozorovány nebyly. Předně jest to tvar jeho: 

 z bledé kuličky vznikají tak zvláštní formy, jež nikde u metazoí 

 známy nejsou; jen vřeténka mikronucleová u nálevníků prodělávají 

 změny, jež možno srovnávati s pochody změny tvarů u vřetének cen- 

 trálných u diatomaceí. Za druhé jsou to polokulovité shluky na pólech 

 vřeténka, z něhož se pak sekundárně nové centrosomy tvoří. Nepo- 

 vstávají z vůkolní protoplasmy, nýbrž ze vřeténka samého. 



Obr. 4. Jádro ve stavu hustého klubíčka. Starý centrosom (c) zaniká. Na centrál 

 ném vřeténku vznikají nové centrosomy (c'). 



Posléze definitivný tvar centrálného vřeténka — snůpkovitý, na 

 pólech poněkud zduřelý a tupě uťatý — jest pro Surirellu zcela osa- 

 mělý. Vřeténko samo jest vůči vůkolní plasmě objato blankou (obr. 4. 

 5. 6. csp). 



Centrálně vřeténko vniká u Surirelly do jádra (obr. 5. csp) 

 v střed rozpoltěných chromosomů, které se kruhovitě na jeho aequa- 

 toru skupí (obr. 6. csp). Nic takového není známo v buňkách meta- 

 zoí. Jen u mloka jest malé vřeténko založeno mimo jádro a vsunuje 

 se později mezi chromosomy; také vřeténko Noctilucy ukazuje sou- 

 hlasné poměry s diatomaceemi. Dle Ishikavt (Ueber die Kerntheilung 

 bei Noctiluca miliaris. Ber. Naturforsch. Gesellsch. Freiburg 1894) na- 

 stává u individuí Noctilucy, jež se k dělení upravují, zrůznění cyto- 

 plasmy tak, že vzniká těsně na jádru kulovitá skupina hrubozrné 

 hmoty, jež representuje kinetické centrum, odpovídající „attractiv- 



