in. 

 Zelenavý pyroxenický granulit od Adolfova. 



Podává clr. Jindřich Lad. Barvíř v Praze. 

 (Předloženo dne 15. ledna 1897). 



U Adolfova nedaleko Křemže v jižních Cechách nalezl jsem 

 před železničním mostem na levém břehu potoka v lomu na V 4 m 

 silný pruh bělavě zelenavého granulitu, konkordantně jdoucí s vrst- 

 vami granulitu bílého. 



Jest to hornina jemnozrnná, v jejížto hmotě lze prostým okem 

 ještě vystihnouti zrnka živce a křemene, pak vtroušená červená 

 zrnka titanitu. Granátu neobsahuje. Rovnoběžný sloh ponejvíce není 

 dosti zřetelně vyvinut. Hustota činí 2"715, jakož shledal jsem' na 

 dvou kouscích (hustotu dvou kousků normálního bílého granulitu 

 beze slídy, se drobnými, ale dosti četnými granátky od Adolfova 

 určil jsem také na 2*71). 



Mikroskopem pozná se následující skladba horniny. 



Hlavní součástky: nejvíce jest živcův alkalických, pak kře- 

 mene, pak jednoklonného zelenavě průhledného pyroxenu. Ze živců 

 převládá oligoklas, poněkud méně, někdy značně méně jest orthoklasu 

 a mikroklinu. Zelený pyroxen mívá vyvinutu hlavně štěpnosť dle 

 prismatu, a jen někdy upomíná zjevnou pinakoidní štěpností také 

 trochu na diallag, než nebývá pinakoidní štěpnosť tato dokonalou. 



Akcessorické součástky horniny jsou: titanit, apatit, zirkon, 

 místem pak obecný amfibol. 



Živce a křemen bývají často 1 / 2 mm velké, zrnka pyroxenová 

 1 U — Vs mm aneD i menší, zřídka pak do V 3 mm '-> zrnka titanitu 

 mívají asi takovou velikost jako zrnka pyroxenová, někdy však 

 1 / i — 1 / 2 mm. Amfibol dosahuje obyčejně kolem x / 2 mm délky, zřídka 

 přes 3 / 4 mm. Apatit bývá drobnější než pyroxen, zirkon pak velmi 

 malý, kolem 0*02 mm. 



Tř. mathematicko-přírodovědecká. 1897. 1 



