4 IX. Čeněk Zahálka: 



Profil I. 



Vrchol stráně. 270 m n. m. 



A c. Lupky šedé . . . . . j 



r Pískovec deskovitý zažloutlý ieronozrnný I 



, I Kvádrový pískovec drobnozrnný žlutý s povrchem důlkovitým . . ! g 

 j Kvádrový pískovec hrubozrnný až velmi hrubozrnný šedý neb za- 1^ 



l žloutly " [£ 



í Kvádrový pískovec hrubozrnný až velmi hrubozrnný, místy v slepenec 



a.l přecházející, žlutý až rezavý ! 



| Slepencová vrstva žlutá s bílým křemenem ) 



242-18 



a 



4. Pí-kovec velmi kaolinický bílý na povrchu v bělavou do žlutá \ 



půdu zvětralý . 30 



3. Pískovce a břidlice jílovité šedé zvláště ale červené na povrchu \ | _ 



v červený jíl rozpadlé, jenž splakováním zbarvuje do červena I Î 



pískovce hlubší . ! 7-18 Ï 



2. Slepenec s porfýrovými valouny aneb pískovec hrubozrnný (lépe i 1 1^ 



mezi lávkou a hrází bývalého rybníka přístupný) ...... > ji 



1. Pískovec kvádrový hrubozrnný na povrchu červenavý (splako- \ 



Y váním vrstvy 3.), dál od povrchu šedý neb hnědý 7'0 J 



Hladina Dybeřského potoka pod lávkou. As 225 m n. m. 



Pískovec permský vrstvy 1. má živec hojně v kaolin proměněný. 

 Šupinky muško vitu jsou v něm málo zastoupeny. V některé poloze 

 se zdá, hlavně dle zrnek křemenných, že k utvoření pískovce hlavně 

 portýr poskytl hmoty své. Však také nedaleko odtud mezi lávkou 

 a hrází bývalého rybníka přechází pískovec ten ve vyšší poloze ve 



slepenec vrstvy 2. s porfýrovými valouny. Má barvu téměř na 

 každém místě jinou; brzy špinavě žlutou neb šedou a zase rudou. 

 Valouny porfýrové jsou bílé, žluté, rudé; některý valoun má všecky 

 tři barvy zastoupeny. Skládá se obyčejně z křemene a z živce, který 

 bývá někdy v kaolin proměněný. Valouny porfýrové dosahují často 

 velikosti pěstě. Valouny šedého křemene zřídka se objevují ve sle- 

 penci. Hrubý písek (pískovec), jehož zrna souhlasí barvou i nerosty 

 s předešlými valouny, stmeluje tyto. Místy valouny vymizí a tu pře- 

 chází slepenec ve hrubozrnný pískovec podobný pískovci vrstvy 1. 



Také v protější pravé stráni, naproti hrázi bývalého rybníka 

 v Macáku, přístupny jsou poněkud vyšší vrstvy permské ve velmi 

 příkrém břehu nad potokem až do výše 13"5 m. Střídají se tu šedé 

 neb zažloutlé pískovce s červenými břidlicemi, jsou však úplně na 

 povrchu rozpadlé. Výchozy těchto najdem i na lesní cestě, která tu 

 nad potokem ku mlýnu vede. 



Další výchozy permských vrstev najdeme v Peruckém důlu jižně 

 od cukrovaru u hráze rybníka, kde vlečná dráha přejíždí po mostě 

 Dybeřský potok. Pokračování těch vrstev do výše stopujeme vedle 

 v Oldřichově rokli. Z obou nalezišť sestavíme 



