4 X. Fr. Klap alek: 



Kroužky zadkové jsou odděleny vespolek hlubokými zářezy 

 a v profilu na straně břišní i hřbetní polokulovitě klenuté. Zadní kraj 

 kroužku osmého jest na straně hřbetní polokruhovitě rozšířen. Konec 

 zadečku tvořen jest polokulovitě zaobleným kroužkem, vynikajícím na 

 straně hřbetní ve výběžek, jehož zadní kraj prodloužen jest v žábro- 

 vitý přívěsek a posázen více dlouhými, černými štětinami, z nichž 

 dvě poslední mnohem jsou delší než ostatní. Pošinky jsou silné; 

 jejich drápek nese dva háčky hřbetní. Na zadní ploše posledního 

 kroužku nalézáme vedle každé pošinky ještě jeden kratší a slabší 

 žabrovitý přívěsek. Při pohledu zdola má zadní konec těla obrys 

 parabolický. 



KuMa silná, shora i zdola smáčkla asi 3 - l-3"34 mm dlouhá 

 na střední hrudi 0*66 mm, na zadní hrudi i s pochvami křídlovými 

 0'93 — 1*13 mm široká. Hlava jest napříč elliptická, s vyvýšeným, ale 

 rovným obrysem čelním. Tykadla nitkovitá u $ 32, u 9 26 článků 

 čítající. Jejich prvý článek nese na zadním kraji svrchní plochy tři 

 krátké trny, z nichž dva těsně vedle sebe stojí. Pysk svrchní jest 

 okrouhlý, u kořene zúžený, a tvoří napřed dva tupé úhly; na za- 

 škrcené části u kořene stojí na každé straně jedna delší štětina a na 

 kraji předním na každé straně dvě kratičké štětinky. Mandibule zužují 

 se drápkovitě od silného kořene; jsou mírně prohnuté a hřbet jejich 

 nese asi v prvé čtvrtině dvě krátké, jemné štětinky, které šikmo za 

 sebou stojí. Makadla čelistní jsou silná; prvé dva články jsou velice 

 krátké, ostatní tři jsou postupně delší. Také články troj členných ma- 

 kadel pyskových jsou postupně delší. 



Pochvy křídlové sahají až na konec těla, jsou stejně dlouhé 

 a zahrocené. Počet ostruh 0, 2, 4; ostruhy značně dlouhé, tupé; 

 jejich páry nestejné. Přední a zadní chodidla krátká, střední jsou 

 slabě obrvená. 



Přístroj přidržovací jest dosti slabě vyvinut. Hřbetní plocha 

 prvého a druhého kroužku opatřena jest proužky chitinovými, které 

 na každém z nich omezují lichoběžníkovité pole; z nich má pole na 

 kroužku předním větší délku a proto též kratší přední stranu, za to 

 však jsou jeho proužky dutinové silnější. Při předním kraji třetího 

 až sedmého kroužku jest dvé úzkých, šikmo postavených, do zadu se 

 rozbíhajících chitinových plošek. Na zadním kraji třetího až pátého 

 kroužku jest rovněž po dvou chitinových ploškách, které však dále 

 od sebe jsou vzdáleny než plošky při kraji předním, následkem čehož 

 tvoří všecky čtyři plošky při jednom zářezu rohy lichoběžníka ve 

 předu širšího. Plošky při kraji předním nesou četné silnější a do zadu 



