4 XXI. Jindřich Lad. Barvíř: 



pádně mnoho kopečků ve hlíně, ale většinou jsou to již kopečky 

 vzniklé erosí, jaké vznikají i jinde na stráních: na p. viděl jsem 

 velmi typické při cestě mezi Záběhlici a Báněmi, a podobné ukazoval 

 mi také pan inženýr Ad. Veska nad břehy potůčku poblíže Krásné 

 Hory, vznikající jenom erosí. 



Prozatím připomínám, že do okolí zlatokopných míst „u Bu- 

 rianků" a ,,na Vinici" připadá pokračování zlatonosných 

 hornin okrsku Jílovského. 



Křemitý porfyr a provázející jej skvrnitý porfyrit, ze kterého 

 tlukou štěrk u Radlíku nedaleko Jílového, pokračuje, jak jsem seznal, 

 na ves Třebenice, maje tu směr ořidličnatení opět SSV-JJZ (od S 11°..13° 

 na V, od J 11°.. 13° na Z), úklon příkrý na JJV. Pokračování jeho 

 míří odtud do východního okolí vsi Rabínu, ale šíří se n? JZ od Tře- 

 benic, že památný sloup s orlem, postavený na počátku proudů sv. 

 Janských, stojí na téže vyvřelé žíle porfyrové proměnlivého vzhledu : 

 pode sloupem jest zelenošedá hmota její afanitická, doleji však vy- 

 vinuta jako zelenavý křemitý porfyr s vyloučenými zřetelnými kry- 

 stalky a zrny modravého křemene, 1 až 5 mm velikými, někde až 

 na 1 cm dlouhými. Zelenosedý porfyr ten sahá až asi k ústí potůčku 

 od Záhorského Slapského dvora přitékajícího. Tu pak vyskytuje se 

 podobná hornina se vtroušeným porfyrickým amfibolem, a jest ne- 

 snadno rozhodnouti na první pohled, zdali má býti považována ještě 

 za pokračování porfyru, či za krajní faciès brzo následující žuly, 

 kterážto žula ostatně na kraji svém má zde tvářnost velmi proměn- 

 livou, tvoříc brzo syenitickou brzo dioritickou faciès. Pro všeobecný 

 rozhled můžeme položiti rozhraní mezi žulou a porfyrem zhruba asi 

 na ústí onoho potůčku ode Slap do Vltavy se vlévajícího. 



Něco málo hořeji proti proudu na pravém břehu Vltavském, 

 asi co jsou písmena AU slova MOLDAU mapy gener. štábu, zho- 

 tovené ve měřítku 1 : 75000, prokukují drobně kyzonosné křemence, 

 podobné snad oněm, jež v severním okolí vsi Luk (u Jílového) ský- 

 tají zvětráním růžově zbarvené horniny, v nichžto místem byly také 

 poblíže Luk nalezeny svrchem drobounké žilky křemenné se zlatem, 

 jistě pak jsou analogické některým kyzonosným vrstvám z okolí 

 Vobosu a značně podobny kyzonosné hornině ze Zivohouště. 



Proti zlatonosné kopanině „u Burianků" a „na Vinici" vystupují 

 na pravém břehu Vltavském a míří do okrsku celé kopaniny vrstvy 

 podobných drobně kyzonosných hornin, i jest pravděpodobno, že 

 z vrstev těch mohlo by pocházeti zlato v kopanině získané. Nemohu 

 arci podati dosud dalších podrobností, ale myslím, že opět objeví se 



