8 XXII. Čeněk Zahálka: 



pokryto pásmem IV. křídového útvaru. Tekdáž na počátku doby neo- 

 genové nemělo ovšem Poohří naše ten tvar povrchu zemského jako 

 má nyní, nýbrž tvořilo část jezerní pánve neogenové, z níž mírně 

 zdvihaly se břehy její na jihu u Chrastina a Peruce. Teprve s dobou 

 vyvření čedičového a znělcového horstva v Českém Středohoří souvisí 

 vznik tarasů Perucké vysočiny i celého našeho Poohří, jak o tom 

 v geoktektonice Poohří pojednáváme obšírněji. Mocnými dislokacemi, 

 jimiž roztržena byla Perucká vysočina v jednotlivé tarasy a jejich 

 oddíly příčné, zavdán byl první podnět ku porušení tak jemných 

 vrstev jako byl větší díl tehdejších třetihorních pískovců. Učíť nás 

 posud zachovalé vrstvy prvních usazenin třetihorních v okolí Loun, 

 ku př. na Mělčích, zvláště ale na levém břehu Oharky na Malém 

 vrchu a j. a j., že to byly měkké jilovité neb kaolinické pískovce 

 jemnozrnné, drobnozrnné, místy s hrubšími zrnky křemene, které se 

 do dnes velice snadno rozpadávají a splakují. V těchto měkkých 

 pískovcích uloženy jsou pak velmi pevné a tvrdé lavice oněch Jcře- 

 mitých pískovců žlutých, bělavých aneb zelesitých barvy tmavohnědé, 

 jež jsme nalézali na Perucké vysočině, a které i dnes po spláknutí 

 měkčích pískovců základových i patrových se sřítí, dle svých trhlin 

 a rozsedlin se oddělí na menší kusy aneb balvany, právě takové jako 

 jsou ony na Perucké vysočině. Tak bylo i na Perucké vysočině. 

 I zde byly vloženy pevné a tvrdé pískovce křemité do měkkých 

 jílovitých neb kaolinických pískovců. Tyto dislokací za doby čedi- 

 čové z části utrpěly, načež větráním, splakováním a větrem úplně 

 byly rozrušeny a jen tu a tam v ústraní svahů údolních — jak jsme 

 již popsali — se zachovaly, kdežto křemité pískovce, které 

 v měkkých pískovcích oněch ležely přiblíženě na svých místech se 

 udržely a posud jako svědkové označují ona místa, kam až rozšířeno 

 bylo třetikorní vodstvo. 



Vrstvy diluvialní patrem pásma III. 



Písek, jenž pokrývá stráně Peruckého důlu u Peruckého cukro- 

 varu, a onen, jenž pokrývá úpatí stráně za vých. koncem Strádonic, 

 o němž jsme se v předchozí části zmínili, mohl by se k diluviu po- 

 čítati. Z téže doby pochází mocné písky a hlíny, které na jiných 

 místech pokrývají stráně tarasů a údolí Perucké vysočiny. 



Velmi mocné písky a hlíny žluté jsou u dolního mlýna pod Pe- 

 ruckým cukrovarem. Tam v ostrohu lesnatém mezi dvěma roklema 



