12 XXII. Čeněk Zahálka: 



křemitýcli vápenců v nejvyšších polohách pásma III. U Přestavlk 

 pozorovati však bylo již i v nižším oddělení pásma III. křernitých 

 vápenců, zvláště ve stráních u Přestavlk ku Vrbce a Roudníčku nad 

 Budyní. V nejhlubším místě pásma III. byla všude 1 m mocná 

 vrstva jílu bez vápence. 



Podobné vlastnosti mají horniny od Budyně přes Peruckou vy- 

 sočinu až do Pochvalovského důlu. Zejména mají také množství 

 jehlic spongií, však méně foraminifer. Písku křemenného — mikro- 

 skopického — jest v nich o nějaké procento větší, tak že horniny 

 těchže vrstev, jež jsme v okolí Řipu určovaly co sliny, určujeme 

 zde co písčité sliny. Tolik písku však ještě nemají co pisčité sliny 

 pásma IV. v Poohří. Jsou velmi jemné a barvy zažloutlé. Častěji se 

 v nich objevují křemité vápence buď v lavicích neb v koulích (boule, 

 hroudy). Také tyto vápence nejsou ještě tak pisčité jako v pásmu 

 IV. okolí Ripu. 



Jehlice spongií, které svým množstvím byly pro pásmo III. 

 v okolí Ripu a v Perucké vysočině význačné, počínají se od Pochva- 

 lovského důlu přes Zeměchy k Lipenci takovou měrou hromaditi ve 

 vrstvách pásma III., že vrstvy jeho některé, i několik metrů mocné, 

 více méně ze samých jehlic spongií se takřka skládají, tak že ostatní 

 nerosty jen vedlejšími jsou a malý díl horniny skládají. Proto na- 

 zýváme tyto horniny, aequivalenty to slínů z Roudnická a písčitých 

 slínů Perucka, křemité pískovce spongiové, pískovce spongiové, pisčité 

 sliny spongiové a vápence spongiové. Také na levé straně Oharky 

 od Břvan přes Hrádek k Libčevsi, Třiblicům a Chřásťanům tyto 

 vrstvy spongiové se nalézají. 



Pozoruhodno jest, že Čím dále z Budyňského Poohří do Loun- 

 ského, tím častěji nalézáme vrstvy našeho pásma bez vápence. Oby- 

 čejně bývá vápenec ten vyloužen, zvláště na povrchu zemském a 

 zůstavuje po sobě dirky. Kámen takový bývá pak lehčí. Pod lupou 

 se zvláště dirkovitosť jeví, i na lomu, když kámen přelomíme. Tu 

 shledáváme, že dutinky ty jsou střední částí jehlic spongií, jichž obvod 

 obyčejně ještě je zachován, poněvadž bývá z kyseliny křemičité. Poprvé 

 jsme shledali takové dirkovité pisčité sliny lehké u Chrastina, pak 

 v Dybří u Peruce, porůznu mezi Perucí a Pochvalovským důlem, více 

 u Zeměch a nejvíce u Lipence, Břvan, Hrádku a Třiblic. V některých 

 vrstvách však vápenec vůbec nikdy nebyl. 



Jíl v nejhlubší části pásma III. nabývá v dalším Poohří do 

 Lounská větší mocnosti a glaukonit, který byl u Přestavlk mikrosko- 

 pický, stává se zde makroskopickým a místy velmi hojným. Zdá se, 



