36 XXII. Čeněk Zahálka: 



a hned nad ním počínají vrstvy žlutého, dál od povrchu šedého slinu, 

 který má již v sobě také křemitý vápenec, na povrchu šedý. Písčitý 

 slin bývá tu na povrchu též měkči, porovitý, lehký. Tytéž vrstvy 

 písčitého slinu a křemitého vápence opakují se od silnice přes trať 

 diáhy Praha — Duchcov až na temeno výšiny zvané Na Hájkách 

 (360 m n. m.) 



Nad Dřívčicemi. 



Profil 13. Obr. 9. 



Y téže stráni Peruckého tarasu nálezném pěkné odkryté vrstvy 

 dle cesty z Dřivčic na návrší Široké. I zde jsou v písčitých slínech 

 žlutavých a bělavých koule křemitého vápence modravého. V mnohých 

 lomech mezi předešlým profilem a tímto opakují se tytéž vrstvy. 



Vrbno. Na Vartě. 



Profil 14. 



V tomto profilu uvedli jsme zejména vrstvy přístupné v lomu 

 nad hřbitovem (vrstvy 3. — 9.) náležející ku vyššímu oddělení pásma III. 

 Modravý křemitý vápenec tvoří tu lavice vložené do stolic písčitých 

 slínů. Kozsedliny v lomu potaženy jsou tenonkou blanou limonitu 

 hnědého. Při bláně této je kámen žlutší dál od ní méně žlutý až se 

 stane kámen šedým. 



U Panenské Týnice. 



Profil 15. C16.) 



Nejhlubší vrstva jílu, která v předchozím profilu nepřístupna 

 byla, odkryta je pod Pohodnicí, severně od Panenské Týnice. Vyšší 

 vrstvy jsou tu v lomech tak přístupny jako nad Vrbnem. 



V těch samých poměrech postupuje pásmo III. ve stráni Pe- 

 ruckého tarasu vždy výš a výše podle obcí Donína, Toužetína, Solan, 

 Bedřichovic, Hříškova a Nové vsi až do Pochvalovského dulu. 



Obratme se opět do Peruckého důlu, jejž jsme u Dybří opustili 



obnášeti, což z toho souditi lze, že tam kde v nejvyšších polohách tarasů povrch 

 vodorovněji ukončen, tam obyčejně zachovaná mocnost 40 m obnáší a pak že vy- 

 hovuje v Peruci číslo mocnosti 40 m mezi Pioudnici (50 m) a Lipencem (21*5 m) 

 poměrnému ubývání mocnosti od SV. k JZ. 



