38 XXII. Čeněk Zahálka: 



Bytinský les. 



Profil 20. Obr. 28. 



Při silnici ze Slavětína do Peruce v Bytinském lese, špatně je 

 přístupna jilovitá vrstva. V břehu silnice a v lomech v lese roztrou- 

 šených i cestách jeví se všude bělavé pisčité sliny na povrchu za- 

 žloutlé. Obsahují všude pevný křemitý vápenec modravý na povrchu 

 šedý. V ornici v nejvyšších částech piofilu povalují se všude kousky 

 písčitého slinu lehkého, porovitého jako byly u profilu 7. blíž dvora 

 Dybří. 



Bytina. 



Profil 21. Obr. 28. 



Lépe přístupny jsou vrstvy pásma III. ve stráni JZ. od Slavětína. 

 Nad pásmem II. SV. od strážného domku dráhy Praha— Duchco v najdeme 

 v cestě jilovité souvrství modravé na povrchu šedé a v celém ostatním 

 pásmu samé bělavé neb zažloutlé pisčité sliny jemné s pevnými kře- 

 mitými vápenci modravými. Nejvyšší vrstvy přístupny jsou tu zvláště 

 v zářezu dráhy Praha — Duchcov. Podobně pokračuje pásmo III. v této 

 stráni Bytinského tarasu ku Smolnici a až do Pochvalovského důlu, 

 vystupujíc vždy výš a výše. Ze Smolnice uvádí Reoss 22 ): 



Inoceramus mytiloides Mant. (labiatus) 

 Exogyra columba Goldf. 



Fric 23 ) uvádí z nejhlubších tu přístupných vrstev písčitých slínů : 



Ammonites Woolgari. 

 Avicula anomala. 

 Séquoia Pieichenbachi. 



a z šedých křemitých vápenců' středních vrstev: 



Enoploclythia Leachii. 

 Inoceramus labiatus. 



Přej dem nyní do Slavětínského tarasu. 



22 ) Die Kreidegebilde. Str. 80. 81. 

 - 3 ) Studie. IL Str. 60. 



