80 XXII. Čeněk Zahálka : Pásmo III. — Bělohorské — křid. útvaru v Poohří. 



V okolí Loun přibývá vrstvám pásma III. tolik jehlic spongií, 

 že se tyto hlavně z nich skládají. Ostatní nerosty jsou vedlejší. V ně- 

 kterých ztrácí se vápenec úplně. Tím vznikají zcela nové horniny. 

 Mnohé z nich nazvali jsme sice pískovci spongiovými, ale zrnka kře- 

 menná jsou v nich vzácná; jehlice spongií zastupují tu zrna křemenná. 

 Křemité vápence zastoupeny jsou tu peckami a koulemi hřemitých 

 pískovců spongiových, které takřka ze samých křemitých jehlic spon- 

 gií se skládají. 



S přibýváním jehlic spongií přibývá hornině obyčejně porovitost 

 a lehkost. Otřeme-li horninu kartáčem ve vodě, hned se objeví pod 

 lupou veliké množství pórů. Jsou to dutiny mezi kostrou spongiovou 

 a dutiny po jehlicích. Zdá se, že na mnoha místech centrální kanálky 

 jehlic byly druhdy vyplněny vápencem. Tento se vyloužil a zůstavil 

 po sobě dutinky, kdežto křemičitý obvod jehlice zůstal a tvoří trubičku. 



Že se jeví glaukonit často co hmota skamenělin a sice u jehlic 

 spongií, zvláště ve spongiových vrstvách okolí Lipence, Břvan, Hrádku 

 a Třiblic, jest rovněž výsledek této práce. 



Sklon vrstev pásma III. ve stráních tarasů vysočiny Perucké 

 je mnohonásobné větší, než-li celkový sklon pásma III. a to proto, 

 poněvadž stráně ty nalézají se u samých rozsedlin dislokačních. Roz- 

 sedliny pásma III. souhlasí se směrem sousedních dislokačních čar. 



-*-<S=}=3~ — 



Nákladem Král. České Společnosti Nauk. — Tiskem dra Ed. Grégra v Praze 1897. 



