XXIV. 



Gabbro ze Studeného v okolí Jílovskéin. 



Podává Em. Rádi v Praze. 

 (Předloženo due 14. května 1897). 



V dolejší části úzké strže u potůčku, tekoucího vsí Studeným 

 nedaleko Jílového a ve prorážce vedoucí z údolí Sázavského k dolu 

 Pepřskému natrefíme zvláštní zajímavou horninu barvy šedozelené, 

 slohu massivního, zřetelně zrnitou, — zrna dosahují velikosti 2 — 3 », 

 — a neobyčejně tuhou. Prostým okem jsouc pozorována, zdá se složena 

 býti hlavně z amfibolu, tu a tam objeví se také kalné zrnéčko pro- 

 měněného plagioklasu a proto pokládána byla dosud za diorit, aniž 

 byla ještě podrobněji prozkoumána, ačkoli její určení jest snad z ně- 

 kolika příčin dosti zajímavo. Podrobnějším zkoumáním shledáme, že 

 hornina tato jest proměněné gabbro. 



Makroskopicky pozorujeme na některých zrnech horniny, jež jsou 

 proměněné bronzity, nápadný polohedvábný lesk; amfibol, nejhojnější 

 součástka horniny, bývá na štěpných plochách vláknitý a upomíná 

 na uralit; dalším pozorováním nalezneme více stop po proměněných 

 plagioklasech, než bychom byli na první pohled tušili. 



Mikroskopem lze ve výbrusu horniny poznati tyto nerosty: 



1. Jednoklonný pyroxen. Tento jest původně nejhojnější sou- 

 částkou horniny, ale větším dílem proměněn na uralitu podobný am- 

 fibol. Ve výbruse jest čirý s nádechem zelenavým, průhledný, ne- 

 pleochroický a mívá dobře znatelnou štěpnost dle augitického prismatu. 

 Některá zrna jeví také více nebo méně patrnou štěpnost dle ortho- 

 pinakoidu a upomínají na diallag. Vůči jiným zrnkům téhož pyro- 

 xenu nebo bronzitu jsou jeho zrnka allotriomorfní, v sousedství se 

 živcem bývají omezena aspoň v pásmu vertikálním prismatem a jedním 

 neb oběma pinakoidy. Často bývá tento minerál také zdvojčatěn a sice 

 jest zrnko pyroxenové složeno bud ze dvou polovin, dle oořoo dvoj- 



Tř. mathematicko-přírodovědecká. 1897. 1 



