4 XXIV. Em. Rádi: 



Celkem jest absorbée amfibolu slabá, poněkud znatelnější při 

 tonu modravém. 



Bronzu mění se hlavně z kraje a na trhlinách, jednak na baštit, 

 jednak — ponejvíce v sousedství jednokl. pyroxenu — také na uralit. 



Kdežto bronzit jest ve výbruse skoro čirý, má baštit barvu 

 zelenavou a jest i poněkud pleochroický, parallelně k ose c modravě 

 zelenavý, kolmo na ten směr jasněji zelenavý. Také na trhlinách 

 bronzitu usazuje se přestěhovaly ze sousedství uralit. Přeměna pla- 

 gioklasu záleží v tom, že hmota jejich se zakaluje a rozkládá a sice 

 bud na směs šupinkovité světlé slídy vápencem prostoupenou nebo 

 na albit a uralit resp. tremolit. V druhém případě na trhlinách a brzy 

 ku podivu i ve hmotě živcové samé začnou se usazovati četné jemné 

 jehlice nazelenalého uralitu a čirého tremolitu; na takových pak 

 místech nabývá hmota živcová makroskopicky zelenavé barvy, mikro- 

 skopicky pak pavučinovitého vzhledu a posléze objeví se místo pů- 

 vodního plagioklasu hmota čirá, křemeni podobná, prostoupená všemi 

 směry přečetnými jemnými jehlicemi uralitu a tremolitu, upomínající 

 nemálo na křemen, ale v konvergentním světle dá se dokázati, že 

 čirá hmota jest nejvíce opticky dvojosá a dle nižšího lomu světelního 

 a místem patrných štěpných trhlin, ba někdy i dle dvojčatění lze do- 

 kázati, že náleží nejvíce albitu a vzniká tudíž přeměnou plagioklasu 

 také albit. Ku vzniku uralitu a tremolitu ve plagioklasu nepochybně 

 že také sousední rozložená hmota pyroxenová přispívá neboť aspoň 

 železo uralitu ze živce samého nepochází. Jinde však nalézáme místo 

 albitu na podobných místech opravdový křemen a možná, že na 

 místech takových byl původně anorthit. 



Tu a tam bývá posléze všechna hmota plagioklasového zrnka 

 úplně zaměněna uralitem a sice ponejvíce nepravidelně seskupeným. 

 Mezi ním shledáváme někdy i stopy penninovitého chloritu. 



AJccessoricky, a to dosti řídce, vyskytují se v hornině jak v pů- 

 vodní tak i ve přeměněné hmotě uzavřená drobná zrnka pyritu, magne- 

 titu a ilmenitu. Ilmenit měnívá se na leukoxen. 



Celá hornina jest prostoupena četnými trhlinami, které proni- 

 kají nezřídka skrze mnoho zrnek za sebou; že pak na trhlinách ta- 

 kových bývají výplně z produktů rozkladu usazené, jsou to pukliny 

 v hornině samé, dávno vzniklé, ne snad vzniklé teprve broušením 

 prepaiátu. Pukliny ty prostupují z jednoho zrna do druhého, jiným 

 se patrně vyhýbají a směr svůj mění, dále však pokračují celkem po- 

 dobným směrem jako na počátku. U větších puklin lze často kon- 

 statovati, že běží směrem vzájemně značně souhlasným i není po- 



