34 XXV. J. N. Woldřich: 



II. Alluvium. 



(Mladší pravěká doba.) 



Z Alluvia, totiž z neolithického a kovového období pravěku lid- 

 ského, měl jsem příležitost prozkoumati faunistické zbytky z Čech, 

 z Moravy a z Dolních Rakous, jakož i z některých jiných zemí moc- 

 nářství rakousko-uherského, i z Bosny. Jsou to veskrz zbytky ze 

 sídlišť lidských neb z jiných vrstev kulturních, pročež obsah jejich 

 nemůže se potahovati na veškerou faunu ssavčí a ptačí tehdáž u nás 

 vůbec žijící. Nejobšírnější a nejdůležitější materiál pochází z Cech, 

 pročež následující seznamy týkají se hlavně království českého. 



Největší část členů diluvialní fauny lesní přešla u nás do Allu- 

 via, totiž do diluvialní fauny lesní. Přesné ohraničení tu stanoviti jest 

 nejen obtížné, nýbrž často i nemožné; skoku jakéhosi tu není a nemůže 

 býti vůči ponenáhlému vývinu geologickému i biologickému. Všeobecně 

 dá se konec diluvia spojiti s vymřením lva a jiných větších koček 

 v oblasti naší, ač lev na jihu zasahává až do počátku doby historické. 

 Charakteristickým zjevem jest tu, že člověk naučil se postupně přibru- 

 šování a hlazení nástrojů kamenných a že pokračoval v ochočování různé 

 zvěře, jehož počátky zasahávají až do konce diluvia (u soba, psa, koně, 

 túra). Staré náhledy o přistěhování se nových národů z Asie k nám 

 strácejí čím dál tím více podstaty. Divocí předkové největší části ocho- 

 čené zvěře, s níž se v neolithu setkáváme, žili již v Diluviu současně 

 s člověkem u nás; není pražádné příčiny hledati počátky ochočení jen 

 mimo Evropy; tak dobře jako různí národové v různých končinách 

 zeměkoule dospěli samostatně ku přibrušování kamenných nástrojů a 

 k jistým primitivním ornamentům, tak dobře přišli i evropští k tomu, 

 ochočovati užitečnou zvěř ku své potřebě. O přechodu tom z Diluvia 

 do Alluvia ze stanoviska kultury lidské pojednal jsem ve spise: „Tří- 

 dění anthropozoické skupiny útvarní v střední Evropě." 14 ) 



Kosti zvěře, pocházející z Alluvia nevykazují povahou svou ta- 

 kové geologické stáří, jako kosti diluvialní, liší se však poněkud od 

 recentních kostí z dob historických pocházejících, jsou totiž subfos- 

 silní. Rozeznávání to vyžaduje dlouholeté zkušenosti a nedá se 

 v každém případě, hlavně jsou-li kosti osamoceny, provésti. Podrobné 



14 ) Kr. společnost nauk, Praha 1896, XI. a Časop. společnosti přátel staro- 

 žitností, Praha 1897. 



