4 XXVII. Frant. Bayer: 



lebky, že dal se upraviti odlitek vnitřní dutiny lebečné. Důležitý 

 nález tento byl prý odvezen do Vídně a není pohříchu přístupným. 

 Ohledal jsem zevrubně znova jmenované dva fragmenty zpodní 

 čelisti a stůjž tu tedy obšírnější popis jejich. Dlouhá kost, patrné 

 větev dolejší čelisti (maxiUa inferior, a to dentale), má délku téměř 

 70 cm, na užším konci výšku 8 cm, na širším průřez asi oválný 

 (10 X 7 cm). Jest dutá (dutina vyplněna opukou ; tlouštka stěny na 

 užším konci jest 8 mm, na širším má kost tloušťku různou, ano na 

 vnější straně jest ulomena docela. Na zpodní straně jest kost oblá; 

 alveloarní partie čelisti jest všecka zakryta opukou. K této štíhlejší 

 kosti přiléhá na vnější straně sanice druhá kost sploštělejší, zclélí 

 38 cm, zvýší 12 cm, jež jest kromé proximalní části od delšího a 

 tenčího dentale oddělena vrstvou opuky až 3 cm mocnou; distalní 

 část schází. Nemohu tuto deskovitou kost pokládati leč za coniple- 

 mentare (Hoffmann a j.) dolejší čelisti. 



Druhý fragment má podobu mohutné vidlice o úhrne délce 

 32 cm ; na předním konci má společný, celkem oblý kmen obou větví 

 průměr 11 cm, a u vzdálenosti 20 cm od konce se kost dělí ve dvé 

 větve: delší má délku as 13 cm a na konci průměr 8 cm, druhá, 

 mnohem kratší větev jest ulomena a roztříštěna. Obé větve svírají 

 úhel dosti ostrý, před nímž i ve společném kmenu jest patrná, úzká 

 štěrbina, arci ted hmotou nerostní vyplněná. Fric má tento fragment 

 za část čelisti poblíž artikulace její s lebkou, tak že by delší větev 

 byla asi articulare, kratší cořonoideum ; pro řečenou štěrbinu zdálo 

 by se skoro, že jest to spíše část přední symfyse obou větví dolejší 

 čelisti, ač o tom všem již definitivně rozhodnouti nelze. Celek jest 

 dnes slepen ze dvou kusů ; bylté právě pod úhlem, v němž obě větve 

 se stýkají, přeražen a na této hranici obou částí jest nepatrná du- 

 tinka po zubu, arci již mimo kost, v opuce, jež na fragmentu vězí. 

 Oba tyto Fricem uvedené kusy mají tam, kde zachována kost. barvu 

 červenavě hnědou; o mikroskopické úpravě její později bude zmínka 

 učiněna. 



Kromě toho jsou ve sbírce zkamenělin českého útvaru křídového 

 vystaveny dva spolu spojené kusy opuky bělohorské se zuby vězícími 

 v dutinách té opuky, u nichž kromě jednoho není ani stopy po vlastní 

 hmotě zubů, tak že dnes vyčnívají z dutin opuky jen typická, zašpi- 

 čatělá kamenná jádra ze vnitřní dutiny zubu. V dolejším kuse opuky 

 (rozměry: délka 12 cm, šířka 12 cm, výška 13 cm) jsou dvé takové 

 dutiny po zubech, v hořejším (délka 11 cm, šířka 6'5 cm, výška 12*5 cm) 

 jest po straně jedna dutina se zubem, a v předu vězí v opuce šikmo 



