Porfyrovitý augitický diorit od Hučic u Březnice. 5 



Poněvadž hmota amfibolových zrn není úplně stejnoměrná, vý- 

 sledek rozboru pro nejdůležitější součástky podává nám arci jen 

 hodnoty průměrného složení. Celkem však jest patrno, že amfibol ten 

 obsahuje značně mnoho A1 2 3 , i náleží do oddělení amfibolů alumi- 

 nických, a sice k amfibolům aluminickým chudým na magnesium 

 a bohatým na FeO. Přibližuje pak se poněkud složení amfibolu z Eden- 

 ville a Noralitu z Nory. *) 



Ze ztráty žíháním dlužno jest nějakou čásť arci odpočísti na 

 uzavřené tekutiny a plyny, avšak nedá se odhadnouti, jakou. Počí- 

 táme-li kvocienty z čísel % obdržených máme pro: 



Si0 2 0-790 



A1 2 3 0-122 



Fe 2 3 0-012 



FeO 0-303 



CaO 0-184 



MgO 0'064 



HoO (žíh.) .... . . 0-072 



Součet 0-757 0-790 



Jest patrno, že kvocienty kysličníkův učiní dohromady při roz- 

 boru doplněném na př. alkaliemi na 100% asi tolik, kolik činí kvo- 

 cient Si0 2 . 



R 2 3 : (RO -f R 2 0) = asi 1 : 5 



Procentuálně jest A1 2 3 asi 1 / ri ostatních kysličníkův, FeO pak 

 asi 1 J 5 hmoty a asi dvakráte tolik co CaO. 



V mikroskopu tato větší zrna amfibolová jeví celkem dvojí po- 

 vahu: jedna mají hmotu velmi nestejnoměrnou, a ta jsou hojnější, 

 a jiná jsou stejnoměrná, ale méně hojná. Nestejnoměrnosť hmoty 

 prvnějších prozrazuje se ve výbruse velmi nestejnoměrným zbarvením 

 průřezů jejich: sytěji zbarvená, nepravidelně omezená místa, jakoby 

 skvrny, střídají se s místy slaběji zbarvenými. Užije-li se při pozo- 

 rování spodního nikolu, tento rozdíl zbarvení stává se nejznačnějším 

 při tonu modrozeleném, kde místa sytěji zbarvená mají také absorpci 

 značně větší, než-li místa zbarvená slaběji, ba jsou někdy jen velmi 

 málo průsvitná. Při tonech žlutých, ježto jsou světlé, nebývá skvrni- 



*) Srovnej Dana: Mineralogy, C edit., London 1892., strana 396, analysu 

 čís. 108 a 120. 



