Porfyrovitý augitický diorit od Hučic u Březnice. 9 



lamel plagioklasových, nýbrž i porovnávati lom světla v nich s lomem 

 světla v kanadském balsamu methodou Beckeho. 



Albity jsou vždy jemně lamelovány a nápadně čerstvého vzhledu, 

 uzavírají pak mimo kapičky čiré tekutiny a bublinky plynové také 

 čiré šupinky slídy a mimo to kalný prášek, jaký vznikává při rozkladu 

 hlavně labradoritu, i není pochyby, že jsou výtvorem druhotným, vzniklým 

 přeměnou plagioklasů basičtějších, labradoritu blízkých. Původními 

 plagioklasy horniny však jsou: oligoklas, andesin a labradorit. Všecky 

 živce činí drobná zrnka omezení allotriomorfního. Ze plagioklasů mívá 

 oligoklas nejužší lamelování, andesin poněkud širší, labradorit pak 

 lamelování nejširší. Již dle tohoto znaku lze přibližně rozeznati aspoň 

 labradorit od oligoklasu. Mimo to pak bývají plagioklasy ty nestejnou 

 měrou proměněny. Oligoklas bývá celkem jen málo změněn, hlavně 

 od krajûv a puklin, kdežto andesin bývá změněn více, labradorit 

 pak nejvíce. Poslednější bývá někdy i úplně změněn. Podobně 

 i orthoklas bývá někdy velmi mnoho proměněn. Všecky živce 

 obsahují již původně uzavřené kapičky čiré tekutiny a bublinky 

 plynové. Při proměňování živců objeví se nejprve četnější puklinky, 

 při puklinkách těch přibývá nápadně mnoho pórů patrně druhotného 

 původu s tekutinou a tmavým železitým práškem. Přeměnou živcové 

 hmoty vzniká obyčejně kalný, šupinkovitě složený agregát, prosycený 

 při vápenatých plagioklasech uhličitanem vápenatým. Kde šupinky 

 jsou poněkud větší, lze určiti je jakožto světlou slídu a jsou po 

 plagioklasech snad ponejvíce paragonitem. Kdežto pak z mnohého, 

 labradoritu blízkého plagioklasů vzniká místo alkalické slídy albit, 

 objevuje se jinde na místě rozloženého plagioklasů křemen, maje 

 v sobě uzavřeniny takové, jaké vznikají přeměnou plagioklasů. 



Ale není všechen křemen horniny druhotným, čásť jeho jest 

 zřetelně primární, čímž upomíná diorit náš zajisté poněkud na sou- 

 sední žulu. Celkovým množstvím jest však křemen přece jen akcesso- 

 rickou součástkou horniny. Omezení jeho je vždycky allotriomorfní. 

 Ze drobných součástek horniny živce uzavírají hlavně apatit úplně, 

 amfiboly pak a pyroxeny obejímají ponejvíce jen částečně. Jsou patrně 

 s akcessorickým křemenem posledním produktem krystalisace horniny. 

 Mnohé větší amfiboly, zřídka i některé drobné pyroxeny mívají vůči 

 nim aspoň poněkud idiomorfní omezení, vyvinuly se tudíž již dříve 

 úplně, než-li sousední živec utuhl. Nejnmožší pyroxeny jsou však 

 v sousedství živců úplně allotriomorfní a vyvinuly se proto již v čas 

 méně rozdílný od času krystalisace živců. 



Apatit vyskytuje se akcessoricky ve všech třech hlavních sou- 



Tf. mathematicko-přírodovědecká. 1897. 2 



