8 XXXII. Al. Mrázek: 



Obyčejně nalézáme v každém napadeném hostiteli jen jediného 

 parasita, v řídčejších případech však i více těchže (pozorované maximum 

 7 kusů). V případech takových pozoroval jsem vždy jen dva, nejvýše 

 (a sice jedinkráte) tři větší exempláry současně (k. př. obr. 3. tab. 1.), 

 ostatní individua byla různá stadia vývojová zejména nejmladší stadia 

 larvová, což svědčí o opětující se infekci hostitelů. Mohlo by se zdáti 

 v případech podobných jako jsou posléze uvedené, že jest možným 

 vzájemné oplození, kteréž však zajisté se neděje z důvodů, které 

 později uvedeme. 



Vyskytování se Archigeta není omezeno na určitou dobu roční. 

 Na četných výletech svých nalezl jsem vždy nějaké exempláry, ač konal 

 jsem tytéž v přerozmanité doby roční, i na počátku zimy, lově pod 

 ledem jakož i na jaře jakmile led sešel. Ovšem že děje se vývoj za doby 

 zimní zdlouhavěji než za doby letní, pokud ovšem moje kusé po- 

 kusy ukazují. 



Tvar a podoba zevní. 



Nejzevrubnější a nejpřípadnější popis zevního tvaru Archigeta 

 podal Leückart. Přihlížeti budeme především ku zvířeti zcela dospě- 

 lému pomíjejíce prozatím vývoje. Tvar takového zvířete podávají nám 

 obr. 1. 2. (tab. 1.) Jak jest patrno, nutno rozeznávati dvé částí od 

 sebe přesně oddělených, totiž vlastní tělo a potom ocasní přívěsek, 

 jenž spojuje se s tělem na zadní části téhož, kdež jeví se měkký 

 zářez, zúženým krátkým stonkem, jenž se snadno utrhává při preparaci, 

 takže nalézáme zdánlivě individua postrádající přívěsku ocasního. 

 Takovýto tvar vykazují již poměrně velmi mladé exempláry sotva něco 

 málo přes milimetr dlouhé. Jediný rozdíl mezi nimi a dospělými 

 exempláry, jež dosahují až délky 3 mm, spočívá mimo různou velikost 

 v nepatrných modifikacích tvaru předního odstavce či trupu, jež 

 podmíněny jsou rozvojem orgánů pohlavních. Obě části těla se neustále 

 pohybují, a sice i v těle hostitelově, kdež ovšem u starších individuí 

 jsou pohyby ty zdlouhavější a méně energické. Úsilnost jejich se 

 zvyšuje u zvířat vypreparovaných ven, zejména u ocasního přívěsku, 

 jenž se neustále stahuje, opět natahuje a různě se prohýbá, při čemž 

 se na povrchu jeho jemné rovnoběžné příčné vrásky objevují. Tento 

 pohyb ocasního přívěsku trvá nezměněně dlouhý čas i po odtržení 

 téhož od trupu, dokud sám nepočne v novém nepříznivém mediu 

 (k. př. vodě neb fysiolog. roztoku solném) odumírati. Pohyby trupu 



