10 XXXII. Al. Mrázek: 



což úplně shoduje se s poměry u ostatních Cestodů se vyskytujícími 

 Obě vrstvy od sebe se ostře odlišují, jednak tím, že jeví různou skladbu 

 histologickou, ježto totiž vnitřní jest tvořena výhradně parenchymem, 

 jednak i že odděleny jsou od sebe silnou vrstvou vnitřních svalů 

 podélných. V hlavě ovšem nemožno takového rozdílu činiti, neboť tam 

 schází vlastně samostatná střední vrstva parenchymová, jakož i vnitřní 

 svaly podélné. Zde vidíme (obr. 20. tab. 3.), že v základní hmotě pa- 

 renchymové uloženy jsou hojné buňky nervové, myoblasty a buňky 

 zevního epithelu či t. zv. subkutikulárné. 



Mimo hlavu však, jak již praveno, všude možno rozeznávati 

 korovou a střední část těla. V prvé nalézají se buňky zevního epithelu, 

 daleko největší část apparátu exkrečního zejména terminální buňky 

 exkreční, jakož i valná část větví nervových, totiž vedlejší podélné 

 větve nervové, jakož i spojující tytéž kommissury a jiné drobnější 

 nervy periferické. Ve střední části nenacházíme vyjímaje přední část 

 na přechodu v hlavu, tedy v části již možno as jako krční označiti, 

 nic jiného mimo parenchym a nečetné svaly dorsoventrální a diago- 

 nální, než orgány pohlavní. Jakousi určitou pravidelnost v uložení 

 těchto mimo onu, o níž se ještě později zmíním, že totiž trsy žlout- 

 kové více na postranní části, varlata pak na střední část těla se 

 omezují, nemůžeme znamenati, zejména ne, že by tělo, resp. střední 

 pásmo téhož rozděleno bylo v nějaké příhrady, jakéž uvádí Will (35) 

 u Caryophyllaea. U tohoto rodu jsou prý tyto jednotlivě části, jež 

 na periferii své trsy žloutkové, uvnitř pak váčky varlatové chovají 

 (z výkresů Willových ovšem pravidelnost podobného uložení nijak 

 nevy svítá) odděleny od sebe zvláštními provazci s buněčnými, jež Will 

 nazývá „Faserzellenstränge". Tyto „Faserzellen", byly by novým 

 elementem pro Caryophyllaea význačným, podobně jako druhý vynález 

 Willûv, totiž jeho „Stäbchenschicht", avšak ve skutečnosti se o nic 

 podobného nejedná, nýbrž nejspíše jen o onen zajímavý zjev, jenž 

 později zevrubněji vyložíme, že v krční části buňky subkutikulární 

 v souvislosti vnikají i do střední části těla a zde jakýsi krátký axiální 

 sloupec tvoří. Poměry u Caryophyllaea budou as podobné jako jsou 

 námi u Arclúgeta pozorované, jenom as vzhledem k větším rozměrům 

 prvnějšího poněkud modifikované. 



Při tomto všeobecném přehledu poměrů histologických jest as 

 nejvhodnější místo vytknouti především, že jak se ostatně dalo oče- 

 kávati, nenalézáme ani stopy po zažívacím apparátu, respective po 

 nějakých rudimentech téhož, jako by byl Oesophagus, neb aspoň žlázy 

 slinné, jakéž k. př. u některých řídkých případů nalézáme, a z nichž 



