Archigetes appendiculatus Ratz. 15 



poněkud dále do vnitř, totiž hned za zmíněnými podélnými vlákny 

 svalovými subkutikulárními. Přirozenější jest výklad téže vrstvy jejž 

 podává Germanos u Bothriocephalus schistochilos Germ., kdež prý 

 jest to pletivo jemných rovnoběžných fibrill elastických uložených 

 v společné hmotě tmelové. V našem případě bylo by spojení to tak 

 dokonalé, že o nějaké fibrillerní struktuře vůbec ani mluviti ne- 

 můžeme. 



Nyní přistoupíme k líčení t. zv. subkutikulárních buněk, dle 

 novějších nálezů vlastního to epithelu zevního. U různých forem ce- 

 stodů jsou buňky ty různého tvaru, vždy však jsou nápadný svými 

 topografickými vztahy k zevní kutikule, odkudž jich dříve všeobecně 

 užívané jméno subkutikulárních buněk. Obyčejně jsou u našeho zvířete 

 patrná jen jádra buněk uložená v základní zrnité a retikulární hmotě. 

 Některými barvivy se však přece barví aspoň částečně i protoplas- 

 mové tělo buněk těchto (jako zejména Heidenhainovým železitým 

 haematoxylinem) a tu vidíme tvary buněk znázorněné na našem obr. 

 48. a 49. jež docela odpovídají obrazům a výkladům Blochhannovým. 

 Výběžky buněk těchto táhnou se totiž ku povrchu těla a daly se na 

 mých preparátech až ku subkutikulárním svalům podélným sledovati. 

 Jest pravděpodobno, že ony příčky pozorované mezi svaly těmito a 

 basální membránou, o nichž jsem se byl svrchu zmínil a jež tu a tam 

 bylo možno sledovati i dále do vnitř těla resp. do zóny, v níž uloženy 

 jsou buňky subkutikulární jsou pokračováním těchto výběžků. Kde 

 nalézáme tělo buněk subkutikulárních zbarveno, všude znamenáme, že 

 buňky ty podélnou osou svojí staví se radiálně k povrchu, čímž znovu 

 jasné manifestován jest vztah těchže ke kutikule. Buňky subkutiku- 

 lární jsou ve více řadách nad sebou sestaveny, takže vyplňují téměř 

 celou zevní či korovou vrstvu tělní, kdež parenchym jen podřízenou 

 úlohu hraje. 



Jak bylo řečeno, nedají se obyčejnými barvivy těla buněk sub- 

 kutikulárních barviti ve větší části těla. Jinak se věc má v té části, 

 již jako krk označiti možno a jež následuje za zadním koncem pří- 

 ssavek. Na řezu končinou touto zejména po konservaci v. Rathovou 

 směsí osmio-platinchloridovou, avšak, byť i méně zřetelně i po jiných 

 reagenciích vidíme obraz, jejž podává náš výkres 31. tab. 4. Úkaz ten 

 jest velmi nápadný a jeví se vesměs na všech preparátech. Objevuje 

 se i u Caryophyllaea dle zprávy Willovy, u kteréhož čteme : „An 

 Holzessigpräparaten, die vorher in FLEMMiNo'scher Lösung behandelt 

 waren, habe ich am Halse eine Zone Subcuticularzellen bemerkt, die 

 ein etwas anderes Aussehen zeigten. Diese Zellen waren stark tingirt 



