20 XXXII. Al. Mrázek: 



větve nervové, jež táhnou se po stranách v středním pásmu těla (sr. 

 schéma B, C, text obr. 3.) těsně za vrstvou vnitřních podélných 

 vláken svalových a jež dají se sledovati, ovšem neustále se sužujíce 

 až na zadní konec téla k basi ocasního přívěsku. Pro nepatrné roz- 

 měry nebylo možno zjistiti, zda vnikají, jak pravděpodobno jest, do 

 tohoto. V krku rozděluje se každá z těchto podélných větví ve dvě 

 jež dále do předu pokračují (obr. 21. tab. 2. ni) a posléze v hlavě 

 s kruhem nervovým poměrně silným, jenž vlastní středisko nervové 

 představuje, se spojují. Vedle těchto hlavních větví podélných nalé- 

 záme ještě aspoň čtyry vedlejší větve, jež v malé vzdálenosti od 

 hlavních větví na každé straně vždy po jedné na hřbetní a břišní 

 straně se táhnou. Tak daleko na zad jako hlavní větve nedají se 

 sledovati, z čehož neplyne ovšem, že by zde přítomny nebyly, protože 

 vůbec pro svoji nepatrnou tlouštku jen těžce se sledovati dají a zře- 

 telně jen na osmiových preparátech vystupují. Tyto větve odpovídají 

 as vedlejším postranním větvím pozorovaným Willem u Caryophyllaea. 

 Jako významné podotknouti nutno, že tyto vedlejší podélné větve 

 probíhají v zevní, korové vrstvě těla, což rovněž platí i o větvích 

 periferických ze všech nervů podélných vybíhajících, jakož i o kom- 

 missurách, jimiž jsou tyto vzájemně spojeny. Vidíme totiž, že hlavní 

 větve vysílají transversální výhonky, jež pokračují k větvím vedlejším, 

 s těmito se spojují a dále opět nezměněným směrem pokračují (obr. 

 41. tab. 5.). V některých místech zejména v přední části těla bylo 

 možno zjistiti, že tyto příčné kommisury táhnou se až opět k protější 

 hlavní větvi podélné (schéma A v textu), tvoříce tak úplný obvodní 

 kruh nervový v korové vrstvě, což i Will u Caryophyllaea pozoroval. 

 Dle novějších nálezů jmenovitě Towerových, Luheových a Cohnových 

 jest podobné chování se větví nervových vůbec pravidlem u cestodů 

 v daleko značnější míře než dalo se dříve tušiti. Tak dle Luhe ku př. 

 subepithelialní plexus nervový uváděný Blochmannem a Zerneckem od 

 Liguly vlastně nic jiného není než skutečné příčné kommissury nervové, 

 jak obyčejné methody histologické ukazují. Golgiho methoda, jinak ku 

 poznání nejjemnějších detaillů histologické struktury nervstva výtečná 

 ano dnes nezbytná, jak z povahy téže plyne jeví na místě kommissur 

 jen jednotlivá vlákna nervová. 



Shrneme-li veškeré výsledky našich pozorování, obdržíme pro 

 Archigeta as následující schéma nervové soustavy. 



Již schéma toto ukazuje, že přibližuje se nervová soustava 

 značně poměrům jakéž nalézáme u Trematodů, jakož vůbec skoumání 

 právě posledního roku značnou podobnost poměrů nervových v obou 



