Archigetes appendiculatus Ratz. 



21 



velikýcli skupinách parasitních plathelminthů dokázala. Na schematě 

 našem vidíme jen málo úplných kommisur po celém obvodu od jedné 

 větve hlavní až k druhé se táhnoucí. Ve skutečnosti jest asi takových 

 kommissur mnohem více, jenže ovšem nedají se tak snadně sledovati 

 v průběhu svém. To však na věci samé i na správnosti schématu 

 mnoho nemění. 



Srovnáním s poměry jevícími se u Caryophyllaea, jak líčí tytéž 

 Will, ukazuje nám odchylky následující. Předně u Caryophyllaea exi- 

 stují ještě další dva páry větví podélných, jeden na hřbetní, druhý 

 na břišní straně. Není vyloučena možnost, že něco podobného se i u 

 Archigeta vyskytuje, avšak následkem velmi nepatrných rozměrů uniká 



Obr. 2. Schéma nervové soustavy Archigeta. 



pozorování. Další rozdíl spočívá v tom, že obě větve, v něž štěpí se 

 hlavní podélné větve nervové v krku, dříve než splynou s kruhem 

 mozkovým, rozstupují se každá ve tři větve další, takže s kruhem 

 mozkovým souvisí celkem dvanáct větví, jež však spolu anastomosují. 

 I tento zjev konečně dal by se připustiti u naší formy, kdež jen ne- 

 patrná velikost jakož i hojné anastomosy, jež na výkresech Willových 

 činí dojem úplných kruhů, takže oněch zmíněných dvanáct větví nijak 

 zřetelně nevystupuje, brání poznání poměrů těchto. Avšak ještě jinou 

 věc uvádí Will, jež rozhodně pro Archigeta neplatí. Vedlejší větve 

 nervové nesouvisí totiž přímo s nervovým kruhem v hlavě se nachá- 



